ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/537/20 Справа № 203/4130/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року 
по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання дій та наказу про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- 

ВСТАНОВИЛА:
В листопаді 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання дій та наказу про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання дій та наказу про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року по справі №203/4130/13-ц за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання дій та наказу про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та повернути справу №203/4130/13-ц для розгляду до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 червня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 27 листопада 2015 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання дій та наказу про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 76-77 т.3).
В обґрунтування своєї заяви  ОСОБА_1  зазначає, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.10.2013 року у цивільній справі №203/413013-ц було відмовлено в задоволенні його позову до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Під час ознайомлення з матеріалами справи №203/2820/15-ц ним було встановлено значну кількість нововиявлених обставин. Зокрема, з копій відповіді ДФС України та Пенсійного фонду України було встановлено, що банком приймались на вільні вакантні посади чисельна кількість працівників. Посадовими особами банку під час розгляду справи, для викривлення інформації про встановлення наявності скорочення, надавалась до різних судових інстанцій недостовірна інформація про кількість штатних одиниць. За цим фактом Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області винесено постанову про внесення даних до ЄРДР за №120150406700000465. Так, до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська по цивільній справі №204/7246/13-ц за позовом ОСОБА_2 , банк надав штатний розклад станом на 01.06.2013 року, який містить кількість посад – 2020 штатних одиниць. До апеляційного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №203/4130/13-ц банком надано штатний розклад станом на 01.06.2013 року з кількістю посад – 1989 штатних одиниць. А до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська у справі №202/27877/13-ц надав штатний розклад станом на початок червня 2013 року з кількістю посад – 2015 штатних одиниць. Також не співпадає кількість штатних одиниць у наданих до судів штатних розкладах станом на 01.07.2013 року, по справі №203/4130/13-ц надано штатний розклад на 2020 штатних одиниць, по справі №200/11987/13-ц – на 2052 штатні одиниці. З дослідження штатних розкладів вбачається, що скорочення в банку не здійснювалось, а навпаки кількість штатних одиниць збільшилась, а тому не було фактичних підстав звільняти його за п.1 ст.40 КЗпП України. Адміністрація банку була зобов`язана його повідомити про наявні вакансії, забезпечити працевлаштування. За обставин фальсифікації доказів судам було складено здійснити перевірку та встановити факт скорочення чисельності або штату працівників. Крім того, було встановлено розбіжності в кількості штатних одиниць та наявність значної кількості вакантних посад станом на дату вручення йому попередження 21.02.2013 року та до звільнення 27.05.2013 року. Про це свідчить той факт, що банк приймав нових співробітників на посади, які мав право займати позивач. З урахуванням наведеного заявник просив скасувати рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.10.2013 року за нововиявленими обставинами та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.10.2013 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання дій та наказу щодо звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 81 т.1).
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровська області від 19.06.2014 року було скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 (а.с. 298-300 т.2).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2014 року рішення апеляційного суду від 19.06.2014 року було скасовано та залишено в силі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.10.2013 року (а.с. 68-70 т.3).
Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.423 ЦПК України встановлено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Частинами 3,4 ст.429 ЦПК України встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених ч.2, п.п.1,3 ч.3 ст.423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ст.423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені (отримані) після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.
Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Отже, в обґрунтування підстав для перегляду рішення суду від 22.10.2013 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилався на розбіжності у кількості штатних одиниць, наведених в штатних розкладах, що надавались банком під час розгляду даної цивільної справи та у інших цивільних справах, фальсифікації цих даних; отримання після ухвалення рішення доказів, які свідчать про те, що фактичного скорочення чисельності та штату працівників не було, а також про наявність вільних посад на момент його попередження про звільнення та на момент звільнення, які йому не пропонувались.
Також, судом першої інстанції було встановлено, що на наявність вакантних посад на момент його попередження про звільнення та на момент звільнення, які йому не пропонувались, а також на розбіжності в частині кількості штатних одиниць у штатних розкладах, що надавались банком по цій та іншій справі, що перебувала в провадженні Красногвардійського та Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, ОСОБА_1 посилався в апеляційній скарзі на рішення суду від 22.10.2013 року та поясненнях до неї, а також в запереченнях на касаційну скаргу.
Вказані штатні розклади долучались до матеріалів справи на стадії апеляційного перегляду рішення та досліджувались судами апеляційної та касаційної інстанції.
Таким чином, обставини та докази на які посилається ОСОБА_1 в своїй заяві були предметом дослідження під час розгляду справи, а тому не можуть вважатись нововиявленими п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.
Також заявником не представлено суду доказів для перегляду рішення за нововиявленими обставинами з підстав, передбачених п.2 ч.2 ст.423 ЦПК України, а саме: судового рішення, яким би було встановлено факт фальшивості письмових доказів, що надавались під час розгляду цивільної справи та призвели до незаконності прийнятого рішення.
З огляду на це докази, які не надавались позивачем під час розгляду справи та клопотання про витребування яких не заявлялось, не можна вважати нововиявленими обставинами.
А тому, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 22.10.2013 року, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими в розумінні ст.423 ЦПК України.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що судом першої інстанції не був врахований той факт, що позивачем витребувані та надані докази на підтвердження нововиявлених обставин, а не нові докази, колегія суддів ставиться критично з наступних підстав.
Нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили віднесені законом до нововиявлених обставин, у зв`язку із чим вищезазначені обставини ОСОБА_1 , не можна визначити як нововиявлені, так як вони були відомі йому на час розгляду справи. 
Отже, апелянтом не наведено обставин, котрі процесуальним законом визнаються нововиявленими обставинами, в контексті вимог ст.423 ЦПК України, а фактично оспорюється законність та обґрунтованість рішення суду, що набрало законної сили.
Твердження апелянта, що судом першої інстанції не було враховано та не вірно трактується норма, яка визначає нововиявлені обставини та проігноровано всі письмові докази надані позивачем на підтвердження нововиявлених обставин, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України.
Крім того, положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
А тому, колегія суддів погоджується з наданою судом першої інстанції правовою оцінкою доказам заявника, доводи апеляційної скарги є лише зазначенням тих обставин, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.  
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-
       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова