П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1850/20	
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.
 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на   рішення   Миколаївського  окружного  адміністративного  суду  від  26 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Міністерство освіти і науки України про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  від 28.04.2020 про закінчення виконавчого провадження №61570419.
В обґрунтування позову зазначив, що у відповідача не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду не було виконано. 
Рішення  Миколаївського  окружного  адміністративного  суду  від  26 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин у справі, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позов.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що Міністерство освіти та науки України, як боржниу у виконавчому проваджені, не виконало рішення суду, а тому у  відповідача не було законних підстав для прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.
Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Міністерство освіти і науки України надало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за заявою ОСОБА_3 від 08.08.2019 року на виконання рішення суду від 28.12.2019 року по справі №400/2971/19 головний державний виконавець Відділу 18.03.2020 року відкрив виконавче провадження №61570419 з виконання виконавчого листа, що був виданий 25.02.2020 року Миколаївським окружним адміністративним судом по справі                        № 400/2971/19.
Згідно з Виконавчим листом, Міністерство було зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_3 від 08.08.2019 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».
09.04.2020 року Міністерство листом № 14.1/101-20 повідомило Відділ про те, що відповідь на звернення ОСОБА_3 була надана листом від 23.01.2020 №3/250-20, копію якого Міністерство надіслало до Відділу.
Постановою від 28.04.2020 року старший державний виконавець Відділу, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі – Закон № 1404), закінчив виконавче провадження             № 61570419.
За твердженням ОСОБА_3 , Міністерство у листі від 23.01.2020 № 3/250-20 не повідомило, що Університет має змогу видати дублікат диплому про вищу освіту, тобто запитання залишилося без відповіді, тому закінченням виконавчого провадження без виконання рішення суду відповідач порушив право позивача на отримання інформації. 
Винесення вказаної постанови і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з доведеності факту розгляду звернення ОСОБА_3 та виконання відповідачем вимог виконавчого листа.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та відсутність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно до ч.1 ст.2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Положеннями п.1 ч.1 ст.3 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1 ст.39 Закону).
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року, на виконання якого було видано виконавчий лист від 25 лютого 2020 року, було зобов`язано Міністерство розглянути заяву ОСОБА_3 від   08 серпня 2019 року відповідно до вимог   Закону України «Про звернення громадян».
На виконання рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року та у відповідь на запит позивача від 08 серпня 2019 року відповідачем повідомлено, що видача Миколаївським національним університетом імені В.О. Сухомлинського дубліката документу про вищу освіту здійснюється за формою (зразком), чинним на дату видачі. Також було зазначено, що відповідно до законодавства, у дублікаті диплома відтворюється вся інформація про документ про вищу освіту, що містилась у первинному документі про вищу освіту. (лист Міністерства від 23.01.2020 № 3/250-19).
Факт отримання вказаного листа ОСОБА_4 не заперечив.
Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про належне та ґрунтовне виконання відповідачем зобов`язальної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року щодо розгляду заяву ОСОБА_3 від 08 серпня 2019 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», внаслідок чого Відділом правомірно винесено спірну постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з виконанням виконавчого листа.
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови є необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з наданою відповіддю по сутті та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322, 325,328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.