ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2020 р.           Справа № 927/139/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Поляк О.І. 
 
секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання, 
розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Боюр-Постач"
на рішення господарського суду Чернігівської області від 08.07.2020 р. (повний текст складено 08.07.2020 р.)
у справі № 927/139/20 (суддя - Федоренко Ю.В.)
за первісним позовом Міністерства оборони України 
до товариства з обмеженою відповідальністю "Боюр-Постач"
про стягнення 46 407 540,60 грн.,
та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Боюр-Постач"
до Міністерства оборони України
про визнання договору недійсним,-
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Міністерство оборони України звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Боюр-Постач" (далі - ТОВ "Боюр-Постач"; товариство) про стягнення 46 407 540,60 грн., з яких: 33 465 198,60 грн. пені та 12 942 342,00 грн. штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням ТОВ "Боюр-Постач" умов договору № 286/1/19/8 від 11.03.2019 р. в частині постачання нафти і дистилятів.
Заперечуючи первісний позов, 19.03.2020 р. до господарського суду Чернігівської області від ТОВ "Боюр-Постач" надійшла зустрічна позовна заява про визнання недійсним укладеного між сторонами договору № 286/1/19/8 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів від 11.03.2019 р. 
Вимоги обґрунтовані тим, що спірний правочин вчинений посадовою особою, у якої відсутній повний обсяг цивільної дієздатності, без схвалення вищого органу товариства.
Рішенням господарського Чернігівської області від 08.07.2020 р. у справі № 927/139/20 первісний позов задоволено частково: стягнуто з  ТОВ "Боюр-Постач" на користь Міністерства оборони України 739 562,40 грн. пені та 11 093,44 грн. судового збору; у решті вимог відмовлено; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, ТОВ "Боюр-Постач" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення у цій частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що відповідачем за зустрічним позовом не спростовані доводи щодо відсутності у директора ТОВ "Боюр-Постач" необхідного обсягу правоздатності на момент підписання спірного правочину і доказів схвалення вчиненого правочину рішенням загальних зборів товариства на його укладення, матеріали справи не містять. На думку скаржника, на момент виникнення спірних правовідносин статтею 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не передбачено обов`язкового зазначення в статуті товариства обмежень, які встановлені ч. 2 цієї статті, при цьому вказана норма підлягає застосуванню переважно над положеннями статуту.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І, Пашкіна С.А., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 21.10.2020 р.
20.10.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю явки у судове засідання.
Вказане клопотання залишено без задоволення, оскільки позиція апелянта викладена письмово в апеляційній скарзі і явка в судове засідання обов`язковою не визнавалась.
У судовому засіданні, що відбулось 21.10.2020 р., позивач за первісним позовом заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказував на обґрунтованість судового рішення, яке просив залишити без змін та скасування. 
Апелянт не взяв участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Неявка його представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши пояснення позивача за первісним позовом, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, за результатами проведених торгів UA-2019-02-06-001748-b (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-02-06-001748-b), 11.03.2019 р. між Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ "Боюр-Постач" (постачальник) укладено договір № 286/1/19/8 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався постачати у 2019 році нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне) (лот (09134200-9) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно специфікації, якою визначено, що 6  780,0 тонн дизельного палива загальною вартістю 184  890  600,00 грн. має бути поставлено до 25.04.2019  р. включно. 
За умовами пунктів 6.2.1, 6.2.5 договору замовник має право розірвати договір у разі невиконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це його у строк 5-ти робочих днів. У разі порушення постачальником порядку постачання продукції, зокрема, строків, які визначені у специфікації та/або рознарядці, при достроковій відмові постачальника від подальшого виконання умов договору, замовник в односторонньому порядку має право, зокрема, розірвати договір.
Пунктом 7.3.2 договору сторонами погоджено, що за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за  кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується 7 % штрафу вартості продукції.
Листом № 286/6/3040 від 26.04.2019 р. Міністерство оборони України повідомило ТОВ "Боюр-Постач" про розірвання договору в односторонньому порядку, а 26.09.2019 р. направило йому вимогу про оплату штрафних санкцій за договором. 
Предметом первісного позову є право замовника на застосування до постачальника встановленої договором та законом відповідальності за невиконання зобов`язання з поставки товару.
Судом першої інстанції встановлено, що постачальником невиконані умови договору з поставки продукції замовнику, а враховуючи, що 30.04.2019 р. зобов`язання сторін за договором припинились, у зв`язку з його розірванням замовником в односторонньому порядку, судом стягнуто з постачальника 739 562,40 грн. пені за період прострочення ним зобов`язання з 26.04.2019 р. по 29.04.2019 р. В іншій частині суд визнав нарахування необґрунтованими з огляду на припинення зобов`язань сторін за договором.
Апелянтом в цій частині висновків рішення не оскаржується.
Зустрічний позов обґрунтований тим, що предмет оспорюваного договору перевищує 50 % вартості чистих активів товариства, оскільки згідно фінансового звіту його чистий прибуток за 2018 рік складав 56,9 тис. грн., тож вчинення значного правочину потребувало схвалення вищого органу товариства.
Як встановлено судом, договір поставки № 286/1/19/8 від 11.03.2019 р. укладено за результатами проведення торгів UA-2019-02-06-001748-b (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-02-06-001748-b), переможцем яких визначено товариство. 
Зі сторони товариства договір підписаний ОСОБА_1 , який діяв на підставі статуту, затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства від 13.11.2017 р. та наказу № 1 від 16.11.2017 р.
З матеріалів справи випливає, що товариство було утворено одним учасником ОСОБА_1 , про що свідчить протокол загальних зборів № 1 від 13.11.2017 р., ним же затверджено розмір статутного капіталу та статут товариства; ОСОБА_1 є директором вказаного товариства згідно свого ж наказу № 1 від 16.11.2017 р. 
За змістом ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. 
Згідно з частинами 1-3 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Нормами статті 23 Закону України "Про господарські товариства" управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства.
Утім, у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюється письмовим рішенням такого учасника. Таке положення містить частина 1 статті 37 Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
Тож, особа, яка є одноосібним учасником товариства і одночасно його директором, не може посилатися на відсутність прийнятого нею рішення про схвалення значного правочину, якщо від імені товариства такий правочин вчинено цією особою. 
За таких обставин справи, колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Чернігівської області від 08.07.2020 р. у справі № 927/139/20 в оскаржуваній частині. 
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-
П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Боюр-Постач" на рішення господарського суду Чернігівської області від 08.07.2020 р. у справі № 927/139/20 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Чернігівської області від 08.07.2020 р. у справі № 927/139/20 залишити без змін. 
Матеріали справи № 927/139/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 02.11.2020 р.

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                О.І. Поляк