ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/4968/20	
(суддя Віхрова В.С., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
 розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною  скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі №160/4968/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України Управління взаємодії з Національної гвардією України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                                  ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 05 травня 2020 року звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – відповідач-1), Головного управління Національної гвардії України (далі – відповідач-2),  третя особа - Міністерство внутрішніх справ України Управління взаємодії з Національної гвардією України згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної гвардії України № 323/975 затвердженого 22.10.2019 року, виражене у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині виплати за інвалідність III групи (пов`язана з проходженням військової служби) у 70-кратному розмірі прожиткового мінімуму громадян - 134 470 грн.;
- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України, Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду III групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з встановленням III групи інвалідності - третьої, з 07.08.2019 у розмірі та порядку, передбаченому підпунктом 1 пункту 6 постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та підпунктом 4 пункту 2 статті 16, підпунктом «б» статті 16-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 07.08.2019 року, з урахуванням проведених виплат;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України кошти у сумі 1344,70 грн.(комісії), до знятої суми у розмірі 133125,30 грн., до необхідної до видачі 134470,00 грн. на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань.            Позов фактично обґрунтовано тим, що відповідачами допущено протиправну дію, яка полягає у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням III групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, в розмірі 70 прожиткових мінімумів, тоді як повинні були призначити та виплатити, одноразову грошову допомогу, як інваліду III групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з встановлення III групи інвалідності у розмірі та порядку, передбаченому підпунктом пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затверджень Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» і підпунктом 4 пункту 2 статті 16, підпунктом «б» статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 250-кратного прожиткової мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, саме 07.08.2019 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем з метою отримання одноразової грошової допомоги були подані документи, які свідчать, що третя група інвалідності отримана ним під час проходження військової служби, а не під час виконання обов`язків військової служби, а тому відповідачами за наслідками розгляду документів позивача було правомірно прийнято рішення та виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2019 № 746 на підставі рішення Комісії Головного управління Національної гвардії України, у 70-кратному розмірі відповідно до положень абз. 4 пп. 2 п. 6 Порядку №975.           
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач у період проходження військової служби фактично виконував військовий обов`язок, а тому одноразова грошова допомога підлягає виплаті у розмірі 250-кратного прожиткової мінімуму. При цьому, висновок комісії у свідоцтві про хворобу «захворювання пов`язане з проходженням військової служби» відповідає нормам встановлених актів чинного законодавства та ототожнюється поняттю «захворювання пов`язане з виконанням обов`язків». Також ОСОБА_1 зазначає про те, що відповідач-1 здійснив безготівкове перерахування коштів у сумі 134470 грн. у спосіб між власними рахунками, що мало правовий наслідок у вигляді зняття з позивача комісії у розмірі 1344,70 грн., що є протиправним. Разом з цим, позивач вказує на те, що суд першої інстанції не надав оцінки усім доводам позивача викладеним у позовній заяві та уточненій позовній заяві.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач у період з 13.05.2011 року по 04.09.2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
11.07.2019 року ОСОБА_1 отримано від Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ "ТМО МВС України по Дніпропетровській області" Свідоцтво про хворобу №51 від 11 липня 2019 р., в якому вказано: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; п. 13 постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військової спеціальністю тощо: на підставі ст. 64 б, 23 в, 39 в, 43 в, графи II Розкладу хвороб Наказу МО від 14.08.2008р. №402: Непридатний до військової служби в мирний час. обмежено придатний у воєнний час складеного відповідно до Положень про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України до Додатку 11 (а.с.21-22).
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 212185 від 29.08.2019 р. та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №009931 від 29.08.2019 р., виданих Обласною МСЕК №4   ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 07.08.2019 р., де причиною інвалідності стало захворювання пов`язане з проходженням військової служби та встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках: 30% (тридцять відсотків) (т.1 а.с.23).
03.09.2019 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням III групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби у відповідності до п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 (а.с.44).
04.09.2019 року припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списку особового складу військової частини та всіх видів забезпечення: старшину ОСОБА_1 (Г- 016441), який здав справи і обов`язки за посадою контролера (стрільця) групи охорони взводу спеціального призначення, та звільненого відповідно за підпунктом “б" (за станом здоров`я) пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 16.08.2019 №142о/с. без права на носіння військової форми одягу (т.1 а.с.27). 
Згідно з Витягом з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по стройовій частині №186 від 04.09.2019 р.: згідно з інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом МВС від 15.03.2018р. №200 виплатити: премію за період з 01 по 04 вересня 2019 року в розмірі 125 відсотків посадового окладу; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 8 років. Вислуга років на 04 вересня 2019 року становить: час служби в календарному обчисленні - 08 років 03 місяці 22 дні; час служби в пільговому обчисленні - 10 років 03 місяці 23 дні. Вислуга років для призначення пенсії на 04 вересня 2019 року становить 10 років 03 місяці 23 дні. 
За результатами розгляду Комісією заяви позивача та доданих до неї документів, прийнято рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 25.12.2013 р. №975 у 70-кратному розмірі, що склало 134470,00 грн.
Зазначене рішення відображено у протоколі № 323/975, який 22.10.2019 затверджено т. в. о. командувача Національної гвардії України.
У подальшому листом Головного управління НГУ від 28.10.2019 № 27/32/4-8363 повідомлено військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України про прийняте рішення та надіслано документи для проведення виплати.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09.12.2019 р. №746 на підставі довідки МСЕК № 009931 від 29 серпня 2019 року визначено виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі семидесяти прожиткових мінімумів у сумі 134  470,00 грн. шляхом перерахування на особовий рахунок банку Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" філія №10003/0603 (т.1 а.с.26).
12.12.2019 року відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 ; станом на 12.12.2019 р. від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України проведено безготівкове зарахування коштів між власними рахунками, а саме: одноразова грошова допомога у розмірі 134  470,00 грн. (т.1 а.с.28).
Правомірність дій відповідачів щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням III групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Згідно з пунктом 2 статті 16-2 зазначеного Закону одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
У свою чергу механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі – Порядок №975).
Відповідно до абзацу 4 пп. 2 пункту 6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні за отриманням одноразової грошової допомоги було подано Свідоцтво про хворобу №51 від 11 липня 2019 р., Довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 212185 від 29.08.2019 р., Довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №009931 від 29.08.2019 р., виданих Обласною МСЕК №4 (т.1 а.с.4).
В свою чергу, у Свідоцтві про хворобу №51 від 11 липня 2019 р. вказано:
п.8 (короткий анамнез): Призовною комісією Царичанського РВК Дніпропетровської області в травні 2011р. був визнаний придатним до військової служби без обмежень (абз.1);
п. 12 (діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання(поранення. травми, контузії, каліцтва): хронічна вертоброгенна шийна радикулопатія С5 праворуч з помірним м`язово - тонічним синдромом, стадія ремісії на фоні розповсюдженого остеохондрозу хребта з ураженням шийного, грудного та поперекового відділів хребта:
грижі дисків С5-С6, С6-С7 до 0,4мм; Thl-Th2, Th9-Thl0 до 3,0 см.; протрузії міжхребцевих дисків СЗ-С4, Th6-Th7, Th7-Th8, Th8-Th9 - дл 2,0 мм, L4-L5, L5-S1 до 6.0 мм, з помірним порушенням статико - динамічної функції хребта. Гіпертонічна хвороба 1 ст., 2 ст., ризик 2, СН о. Хронічний зовнішній геморой, ст.1, фаза ремісії. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; п. 13 постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військової спеціальністю тощо: на підставі ст. 64 б, 23 в, 39 в, 43 в, графи II Розкладу хвороб Наказу МО від 14.08.2008р. №402: Непридатний до військової служби в мирний час. обмежено придатний у військовий час складеного відповідно до Положень про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України до Додатку 11 (т.1 а.с.21-22).
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААБ № 212185 від 29.08.2019р. та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №009931 від 29.08.2019 р., виданих Обласною МСЕК №4 ОСОБА_1 1990 р.н. встановлено третю групу інвалідності з 07.08.2019 р., де причиною інвалідності вказано захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби та встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках: 30% (тридцять відсотків) (т.1 а.с.23).
Тобто, подані позивачем з метою отримання одноразової грошової допомоги документи, свідчать, що третя група інвалідності отримана ним під час проходження військової служби, а не під час виконання обов`язків військової служби.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що позивачу обґрунтовано одноразову грошову допомогу призначено у 70-кратному розмірі відповідно до положень абз. 4 пп. 2 п. 6 Порядку №975.
При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що положення абзацу 4 пп.1 п. 6 Порядку №975, згідно з яким одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи до спірних відносин не застосовується, оскільки третя група інвалідності згідно з наданими документами позивачем  отримана під час проходження військової служби, а не під час виконання обов`язків військової служби.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що факт виконання позивачем у період проходження військової служби військового обов`язку не спростовує факт отримання ним інвалідності під час проходження військової служби. Законодавцем розмежено поняття отримання інвалідності «під час проходження військової служби» та «під час виконання обов`язків військової служби» і в залежності від встановлення та зазначення того чи іншого поняття в документах про причини встановлення інвалідності залежить розмір одноразової грошової допомоги.
Відповідач вирішуючи питання щодо розміру одноразової грошової допомоги керується документами наданими позивачем в підтвердження причин встановлення групи інвалідності, а не визначає сам підстави встановлення інвалідності.
Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасувати рішення відповідача-2 в частині виплати позивачу одноразової грошової допомоги за інвалідність III групи  у 70-кратному розмірі прожиткового мінімуму громадян - 134470 грн. та зобов`язання відповідачів призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму.
Відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголошує на тому, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Між тим, інші аргументи наведені позивачем в апеляційній скарзі фактично зводяться до загального, а саме порушення прав позивача державною на отримання грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, проте враховуючи те, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування щодо відсутності у позивача права на отримання допомоги у такому розмірі, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд, суд апеляційної інстанції вважає, що всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду щодо відсутності у позивача права на отримання грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму.
Щодо вимог позивача в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України коштів у сумі 1344,70 грн. (комісії), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 5 статті 24 Закону України «Про оплату праці» за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 03 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача-1 з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, в якій позивачем особисто зазначено номер рахунку на який підлягає перерахуванню така допомога (т.1 а.с.44).
В свою чергу, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №746 від 09.12.2019 року встановлено для виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 134470 грн. (т.1 а.с.26) та як вбачається з виписки по картковому рахунку позивача, йому 12.12.2019 року було зараховано одноразову грошову допомогу у сумі 134470 грн. (т.1 а.с.28).
Проте, із зарахованої суми (134470 грн.) було знято комісію у розмірі 1344,70 грн.
Суд апеляційної інстанції, враховуючи положення частини 5 статті 24 Закону України «Про оплату праці» зауважує, що оплата банківських послуг за рахунок роботодавця здійснюється лише у тому випадку, якщо такий рахунок відкрито на отримання заробітної плати за особистою письмовою згодою працівника, в той час як з виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що цей рахунок відкрито як «власна картка» (т.1 а.с.28). Доказів протилежного позивачем суду не надано.
Зазначені обставини свідчать про те, що зазначений позивачем у заяві від 03 вересня 2019 року рахунок для отримання одноразової грошової допомоги не є рахунком відкритим для виплати заробітної плати, а є його рахунком з позначкою «власна картка», що свідчить про необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення комісії у розмірі 1344,70 грн. з військової частини, так як відповідачем таку допомогу перераховано позивачу у повному обсязі.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі №160/4968/20 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 02 грудня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко