ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8472/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 14657, 00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує на те, що за предметом договору купівлі-продажу майнових прав покупець отримує у власність після підписання акту прийому-передачі не індивідуально визначене майно, а виключно майнові права на майно, яке виникне у майбутньому. У випадку придбання майнових прав на нерухомість за договором купівлі-продажу майнових прав, об`єкта оподаткування пенсійним збором не виникає. Оскільки право власності на квартиру АДРЕСА_1 виникло на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав, то в даному випадку операції з купівлі-продажу саме нерухомого майна не було, а тому в розумінні закону зазначена квартира не була придбана, а була набута в інший спосіб, та наявність такого не є перешкодою для застосування до позивача пільги, визначеної  ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що 14 січня 2020 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Негрич О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4, придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
13 січня 2020 року позивачем на рахунок Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 14657,00 грн (1% від вартості придбаної квартири), що підтверджується копією квитанції № 2357948125.
Право власності на придбану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35026750.
16 січня 2020 року позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням повернути суму помилково сплаченого мною збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Листом від 01.02.2020 № 2600-0502-8/7090 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило в поверненні помилково сплачених коштів та повідомило про те, що зараз не існує офіційного джерела інформації, яке б підтверджувало, що житло придбавається особою вперше та запропоновано звернутись до суду.
Вважаючи дії відповідача щодо неповернення помилково сплачених коштів протиправними, позивач звернувся з даним позовом в суд.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.
Згідно з п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26 червня 1997 року платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 цього ж передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок №1740).
Абзацом 1 п. 151 Порядку №1740 встановлено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Відповідно до п. 153 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
З аналізу наведених норм вбачається, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що позивачем 19.08.2015 придбано згідно договору купівлі продажу майнових прав №34-1/К квартиру в АДРЕСА_1 .
Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24720000.
Підставою виникнення права власності згідно вказаного витягу вказано: акт прийому-передачі майнових прав на квартиру, серія та номер: виданий 29.01.2018, видавник: ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ"; договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: №34-1/К, виданий 19.08.2015, видавник: ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ"; довідка про оплату 100 % вартості майнових прав на квартиру, серія та номер: виданий 24.11.2017, видавник: ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ"; акт огляду квартири, серія та номер: -, виданий 29.01.2018, видавник: ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОІІМЕН`Т".
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач до укладення договору купівлі-продажу від 14.01.2020 набув право власності на нерухоме майно 19.08.2015, визначена Порядком №1740 пільга щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на позивача не поширюється.
Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.
Майнові права на нерухомість - об`єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.
Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. 
Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.
Статтею 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.
Тобто, такі є одним із способів набуття права власності на нерухоме майно та спрямовані на виникнення права власності на майно.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС.

Головуючий суддя:          

Судді: