П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/928/20	
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від  26 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України   в Херсонській області (далі ГУПФУ)  та просила визнати протиправним і скасувати рішення №784   від 05.09.2019 р. "Про утримання надміру виплачених сум пенсій" відділу з питань перерахунків пенсій №9 управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ; зобов`язати ГУПФУ повернути їй утримані пенсійні кошти з 01.10.2019 року на підставі рішення №784 від 05.09.2019 року " Про утримання надміру виплачених сум пенсій ".
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду  від 13.04.2020 року позовну заяву було залишено без руху із   встановленням позивачці строку для усунення її недоліків, а саме, шляхом надання документу про сплату судового збору в сумі 840,80 грн. або доказів звільнення від його сплати, та зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду із наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від  26 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУПФУ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, разом з доданими документами повернуто позивачці.
Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що ухвалу судом першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просила її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.
Так, приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції зазначав, що позивачкою пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами, проте обґрунтованих обставин та належних доказів про наявність об`єктивних причин, які б зумовили поважність пропуску строку звернення до суду, не наведено.
Також, залишаючи позов без руху, суд першої інстанції зазначив, що будучи обізнаною про утримання пенсійних виплат з 05.09.2019 р. позивачка не була позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про визнання спірного рішення відповідача протиправним (фактично звернулась з позовом 09 квітня) з наданням суду клопотання про його витребування у відповідача, як це передбачено   ч.7 ст.161 КАС України.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати обставини, вказані у заяві від 22 травня 2020 року, поважними причинами пропуску позивачкою строку звернення до суду з даним позовом.
Колегія суддів вважає такі висновки помилковими та зазначає, що положеннями ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Колегія суддів зазначає, що в контексті спірних правовідносин таке визначення, як «особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів» слід тлумачити такими чином, що особа може вважатись проінформованою про порушення її прав та свобод лише у випадку повного та чіткого усвідомлення нею вказаних обставин, а не лише в разі наявності гіпотетичної можливості (вірогідності) дізнання такої особи про порушення її прав.
З матеріалів справи вбачається, що предметом даних спірних правовідносин є рішення відповідача від 05 вересня 2019 року про утримання надміру виплачених сум, примусова реалізація якого, як зазначено відповідачем у листі від 08 серпня 2019 року (а.с.61), провадиться шляхом утримання надміру виплачених сум починаючи з 01 жовтня 2019 року.
З урахуванням наведеного та з огляду на посилання позивача щодо отримання пенсії в розмірі меншому ніж зазвичай починаючи з жовтня 2019 року, колегія суддів вважає, що саме жовтень 2019 року може бути початком перебігу 6-ти місячного строку звернення з позовом до суду, що з урахуванням подання такого позову 09 квітня 2020 року свідчить про відсутність факту пропуску цього строку.
При цьому колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять доказів про направлення відповідачем спірного рішення позивачці та його отримання нею, що свідчить про те, що за таких обставин ОСОБА_1 могла дізнатися про порушення її пенсійних прав лише після отримання пенсії у меншому розмірі у порівнянні з попередніми періодами, що могло відбутися не раніше жовтня 2019 року.
Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи  (див. mutatis mutandis  рішення Європейського суду з прав людини  (далі за текстом - ЄСПЛ)  від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, §    36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але тільки таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав  (див. mutatis mutandis  рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).
Також, у справі «Беррехаб проти Нідерландів» від 21 липня 1998 року, суд, виходячи із конкретних обставин, вважав, «що не було дотримано належного балансу між інтересами сторін і з цієї причини була відсутня пропорційність між заходами, що застосовувалися владою, та правовими цілями, що переслідувалися».
Колегія суддів зазначає, що в даних спірних правовідносинах судом першої інстанції не було дотримано належного балансу між інтересами сторін і з цієї причини була відсутня пропорційність між заходами, що застосовувалися владою, та правовими цілями, що переслідувалися, оскільки на виконання спірного рішення відповідача з позивачки належало до утримання 43001,18 грн., що з урахуванням розміру пенсії 2239,71 грн. та з огляду на висновок суду першої інстанції про пропуск строку звернення до суду на 35 днів (частину яких позивачка перебувала на лікуванні), свідчить про порушення належного балансу інтересів.
Наведені висновки в контексті тривалості пропуску строку, зазначеного судом першої інстанції також свідчать про допущення судом першої інстанції надмірного формалізму.
Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №    47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №    35787/03, п. 29).
При цьому, Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
Таким чином, враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям нового рішення з направленням справи до суду першої інстанції саме для вирішення питання про відкриття провадження, а не для продовження розгляду справи, оскільки суд першої інстанції не відкривав провадження.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від  26 травня 2020 року - скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України   в Херсонській області   про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Єщенко О.В.