33/804/595/20 
                                                                                266/3951/20

                                                                                               
                                                                                                                                              33/804/595/20
                                                                                                                                             266/3951/20

Категория:  ст. 172-7 ч.1,2  КпАП України                                                   
                                                  
                                                П О С Т А Н О В  А
                                                      І м е н е м    У к р а ї н и 
     23 грудня  2020 року                                                                                             м. Маріуполь
                               м. Маріуполь
        Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Тетяна В`ячеславівна, за участю секретаря Меркулової Я.О., прокурора Костюченка  М.В., захисників  Косенко С.С., Конишева Г.А., Конишева А.Г.  та Пігарєвої Г.П.  розглянувши  апеляційні скарги захисника Косенко С.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_1   на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя  Донецької області  від  22  жовтня  2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Кальчик, Володарського району Донецької області, громадянка України, працююча в Маріупольському електромеханічному технікумі директором, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнана винною у скоєнні  адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 ч.ч.1,2 КУпАП  та  піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу  в дохід держави у  розмірі 3400,00 грн,-

                                                               В С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст  оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

До Приморського районного суду м. Маріуполя надійшли протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією за номерами 378, 379, 380, 381, 382, 383, 384, 385 від 29.07.2020 р. року складені відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП. 
Відповідно до вказаних протоколів ОСОБА_1 , будучи директором Маріупольського електромеханічного технікуму, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 12.04.2019 р. (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Маріупольського електромеханічного технікуму за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 11, не повідомила у встановленому Законом порядку Департамент освіти і науки Донецької ОДА та МОН України про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 112 від 12.04.2019 р. «Про матеріальне заохочення з нагоди Великодня», яким в тому числі вирішувалося питання про преміювання її чоловіка ОСОБА_2 (як викладача технікуму) в розмірі 500,00 грн.

Вона ж, будучи директором Маріупольського ектромеханічного технікуму, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 12.04.2019 р. (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Маріупольського електромеханічного технікуму за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 11, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 112 від 12.04.2019 р. «Про матеріальне заохочення з нагоди Великодня», яким в тому числі вирішувалося питання про преміювання і її чоловіка ОСОБА_2 (як викладача технікуму) в розмірі 500,00 грн.
Вона ж, будучи директором Маріупольського електромеханічного технікуму, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 12.04.2019 р. (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Маріупольського електромеханічного технікуму за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 11, не повідомила у встановленому Законом порядку Департамент освіти і науки Донецької ОДА та МОН України про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 112 від 12.04.2019 р.  «Про матеріальне заохочення з нагоди Великодня», яким в тому числі вирішувалося питання про преміювання і себе (як директора технікуму) в розмірі 500,00 грн.
Вона ж, будучи директором Маріупольського електромеханічного технікуму, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 12.04.2019 р. (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Маріупольського електромеханічного технікуму за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 11, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 112 віл 12.04.2019 р. «Про матеріальне заохочення з нагоди Великодня», яким в тому числі вирішувалося питання про преміювання і себе (як директора технікуму) в розмірі 500,00 грн.
Вона ж, будучи директором Маріупольського електромеханічного технікуму, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 19.09.2019 р. (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Маріупольського електромеханічного технікуму за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 11, не повідомила у встановленому Законом порядку Департамент освіти і науки Донецької ОДА та МОН України про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 269 від 19.09.2019 «Про надання щорічної одноразової грошової винагороди педагогічним працівникам», яким в тому числі вирішувалося питання про преміювання і її чоловіка ОСОБА_2 (як викладача технікуму) в розмірі 3488,00 грн.
Вона ж, будучи директором Маріупольського електромеханічного технікуму, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 19.09.2019 р. (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Маріупольського електромеханічного технікуму за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 11, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 269 від 19.09.2019 «Про надання щорічної одноразової грошової винагороди педагогічним працівникам», яким в тому числі вирішувалося питання про преміювання і її чоловіка ОСОБА_2 (як викладача технікуму) в розмірі 3488,00 грн.
Вона ж, будучи директором Маріупольського електромеханічного технікуму, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 16.12.2019 (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Маріупольського електромеханічного технікуму за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 11, не повідомила у встановленому Законом порядку Департамент освіти і науки Донецької ОДА та МОН України про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 338 від 16.12.2019 «Про матеріальне заохочення з нагоди Новорічних свят», яким в тому числі вирішувалося питання про преміювання і її чоловіка ОСОБА_2 (як викладача технікуму) в розмірі 2600,00 грн.
Вона ж, будучи директором Маріупольського електромеханічного технікуму, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 16.12.2019 р. (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Маріупольського електромеханічного технікуму за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 11, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 338 від 16.12.2019 «Про матеріальне заохочення з нагоди Новорічних свят», яким в тому числі вирішувалося питання про преміювання і її чоловіка ОСОБА_2 (як викладача технікуму) в розмірі 2600,00 грн.

   Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

   В своїй апеляційній скарзі захисник Косенко С.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що при оголошенні постанови суду в суді присутній був, проте повний текст  був оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень  26.10.2020 р., останнім днем подачі скарги вважається 02.11.2020 року, тому  вважає, що подав апеляційну скаргу в строк, передбачений КУпАП.  Захисник вказує, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, оскільки займає з 29.01.2019 року посаду директора Маріупольського електромеханічного технікуму відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 28.01.2019 року № 37-К. Матеріали справи містять копію свідоцтва про шлюб від 08.07.2017 року, яким підтверджено наявних шлюбних відносин між нею та ОСОБА_2 , тобто в розумінні абз.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» вони дійсно є близькими особами.
      В обґрунтування  незгоди з прийнятим судовим рішенням  захисник зауважує, що ОСОБА_2   не перебував у прямому підпорядкуванні  ОСОБА_1 , а як викладач  технікуму згідно своєї  посадової інструкції   підпорядковувався  заступнику директора  з навчально  виховної роботи. 
Вказує, що матеріалами справи доведено, що при прийомі ОСОБА_1 на посаду директора Маріупольського електромеханічного технікуму в 2019 році  нею було повідомлено Департамент освіти і науки Донецької ОДА та Міністерство освіти і науки України про те, що її чоловік  працює у цьому навчальному закладі викладачем, цей  факт було зазначено нею у  автобіографії, в 2019 році  ОСОБА_1   при прийомі на роботу  повідомляла НАЗК  про те, що  її  чоловік працює викладачем  у цьому  навчальному закладі  та пройшла відповідну перевірку.   У своїх електронних деклараціях  ОСОБА_1 зазначала свого чоловіка ОСОБА_2 у складі  членів сім`ї, вказувала   місце його роботи та джерело доходів. Ці декларації в подальшому перевіряються НАЗК. На думку захисника, наведені обставини  спростовують твердження щодо неповідомлення ОСОБА_1 Департаменту освіти і науки Донецької ОДА, МОН України та НАЗК про наявність у неї конфлікту інтересів.

         Захисник  вважає, що  факт опосередкованого підпорядкування близьких осіб не є підставою для притягнення до відповідальності службової особи  за корупційне правопорушення. Такою підставою законом  визнається встановлення наявності реального конфлікту, під яким  за приміткою 2 ст. 172-7 КУпАп є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Об`єктивної сторона інкримінованого  ОСОБА_1   правопорушення   потребує доведення наявності реального конфлікту інтересів  та його змісту  та  підтвердження  таких  функцій  Посадовими інструкціями  посадової особи.
Не згоден  з висновком суду  про те,  що саме  в обов`язки  ОСОБА_1 , як директора навчального закладу, входило прийняття рішення щодо  преміювання  працівників. Вказує, що  суд   безпідставно   не взяв до уваги  установчі  документи навчального закладу – Статут  та Положення про організацію  освітнього процесу  у Маріупольському   електромеханічному  технікумі затвердженому  10.03.16 року  та покази свідків,  допитаних у судовому засіданні, з яких виходить,  що прийняття рішення щодо  преміювання працівників  є  багатоетапним  процесом, на який ОСОБА_1 , як директор, не впливає.  Ініціатором  преміювання  працівників технікуму, зокрема і викладачів  є голови  циклових комісій або інші особи, які звертаються до заступника директора  з навчально - виховної роботи, який у свою чергу  готує  клопотання  про заохочення на ім`я директора. В подальшому питання преміювання працівників  вирішується  на засіданні адміністративній раді, що є робочим  органом технікуму. Директор  є  одним  з членів  цієї ради та має один голос  під час вирішення  питань, що входять до порядку денного засідань адміністративної ради. Вважає, що  судом було ігноровано  той факт, що кожному наказу  про преміювання працівників передував протокол засідання адміністративної ради.  Зауважує, що сам факт підписання  ОСОБА_1   наказів  є не її особистою ініціативою, а реалізацією волі та документальним оформленням рішень колегіального органу навчального закладу, які заздалегідь визначають суму заохочень та готують проекти наказів. Крім того, за текстом наказів про преміювання вбачається, що матеріальні заохочення, премії,  в межах попередньо визначених бухгалтерією сум, виплачувалися усім працівникам навчального закладу,  в тому числі і ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 ,  а не вибірковим особам. Розмір  преміювання ОСОБА_1 та  ОСОБА_2   нічим не відрізнявся  від  розміру матеріального  заохочення  інших працівників технікуму, не  був виключним.  Вказує також, що  позбавлення окремого працівника премії без належних на те підстав є порушенням його трудових прав.
Захисник зауважує, що   ні Управлінням стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР Національної поліції України, ні судом  першої інстанції не доведено  факту наявності реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1   під час підписання наказів про преміювання усіх  працівників  навчального закладу  від 12.04.2019 р. № 112, від 19.09.2019 р. №269, від 16.12.2019 р. №338., що виключає можливість притягнення останньої  до адміністративної відповідальності, передбаченої санкцією ст. 172-7 КУпАП.
Крім того захисник зазначає, що орган управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР Національної поліції України не має достатнього обсягу  повноважень на самостійне  проведення   перевірок дотримання  антикорупційного законодавства, наслідком яких  є складання  адміністративних протоколів. З огляду на чинне законодавство  України, регулююче питання запобігання  корупції, можливо дійти висновку, що виключно після проведення перевірки НАЗК та  направлення висновку  НАЗК спеціально уповноваженим  суб`єктом  у сфері  протидії корупції  у органу  управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР Національної поліції України  виникають повноваження  на складання  протоколу про адміністративне правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить  постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в  її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що  судом першої інстанції при винесені постанови  були порушені  вимоги ст. 252 КУпАП щодо належної оцінки доказів  що містяться  у матеріалах справи та були досліджені судом. 
Не погоджується  з   висновками суду  про те, що  при видання наказів  про преміювання робітників,  рішення  приймається  саме директором технікуму відповідно до Статуту, а адміністративна рада має дорадчі функції. Наполягає на тому, що в її діях  не було  реального конфлікту інтересів  та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.172-7 ч.1 КУпАп. 
Посилається на  п.4.13 Статуту Маріупольського електромеханічного технікуму, за яким  директор є розпорядником майна і коштів. За положеннями Правил внутрішнього  трудового розпорядку  директор зобов`язаний  виплачувати заробітну плату  педагогічним та іншим працівникам  у встановлені строки.  Відповідно премія  входить до с структури заробітної плати робітників технікуму  згідно ЗУ  «Про оплату праці» Наказу МОН  України № 557 від 26.09.05 р.  Посилається також на положення  п. 4.1,4.2,4.7 Колективного договору Маріупольського електромеханічного технікуму, за якими адміністрація  технікуму, у даному випадку,   в її особі,  забезпечує гарантів  своєчасної,  в   установлені строки  та в установлених законодавством  обсягах  виплату заробітної плати  працівникам технікуму і не має право вибірково або в односторонньому порядку  приймати рішення про погіршення умов оплати праці працівників  порівняно  з  встановленими  на законодавчому рівні. За умовами  установчих документів  технікуму після винесення рішення адміністративною  радою щодо  преміювання  складається наказ,  який узгоджується з профспілковим  комітетом, головним бухгалтером та юрисконсультом після чого підписується директором. 
Зауважує, що в учбовому закладі  згідно положень п.4.17 та п.16 Статуту  діють  колегіальні  адміністративні  органи   -  адміністративна рада та  циклові комісії,  до компетенції яких віднесено вирішення поточних  питань навчальної, фінансово-господарської   та іншої  діяльності  учбового закладу.  Діяльність цих колегіальних адміністративних органів  також  регламентована відповідними Положеннями.    За  розділом  4 Положення  про  циклову комісію  голова циклової комісії  має право   порушувати  клопотання  перед адміністрацією  технікуму  про заохочення  викладачів  комісії та студентів  або накладення на них стягнення. Згідно  п.4.1 Положення  про адміністративну раду  Маріупольського електромеханічного технікуму  вона має право вирішувати питання   заохочень та стягнень  працівників  та студентів   технікуму  за поданням безпосередніх   керівників підрозділів. 
  Крім того,  в установі   діє  Положення  про премії, надбавки й доплати  працівникам  Маріупольського  електромеханічного  технікуму,  за п.2.2. якого  облік   планування і розподіл коштів  преміального  фонду  забезпечується бухгалтерією, адміністрацією і  профспілковою   організацією  технікуму  відповідно до цього Положення.  У ньому ж –   п.2.5 закріплені  випадки  коли премія працівнику  технікуму  не виплачується  або не  виплачується частково (у разі порушень трудової дисципліни  або  дисциплінарних стягнень).
Посилається на те, що організація   освітнього  процесу  в Маріупольському  електромеханічному технікумі   повністю регламентована і  відповідним Положенням, затвердженим  наказом  директора технікуму  № 63   від 10.03.16 року. За п. 10  цього положення  суб`єктами управління  освітнім процесом  у цьому учбовому закладі є – директор  технікуму, Педагогічна рада технікуму, Методична рада  Технікуму, Адміністративна  рада Технікуму, Циклові (предметні)  комісії  Технікуму. За п. 10.4 цього Положення  саме до функцій Адміністративної  ради  Технікуму  віднесено  обговорення та розгляд  питань преміювання  та заохочення  педагогічних  працівників та співробітників технікуму. Адміністративна рада складається з  директора,  заступників директора, головного бухгалтера,  завідувачів відділеннями, методиста,  керівника  фізичного виховання, голів профспілок. Кожен  з членів  Адміністративної ради має один голос.   За наслідками вирішення питань, віднесених до компетенції  Адміністративної  ради  Технікуму  виноситься рішення яке приймається більшістю голосів   і є обов`язковим для всіх  працівників   і здобувачів   освіти  Технікуму.  
   Згідно п.4.1 та 4.13 Статуту та п.10.1  Положення про  організацію  освітнього  процесу  в Маріупольському  електромеханічному технікумі  -  директор технікуму виконує рішення  адміністративної, педагогічної та інших рад,  підписує відповідні накази  у виконання  таких рішень, затверджує Положення  та Інструкції,  якими регламентована  діяльність учбового закладу, прийняті  іншими  суб`єктами управління  освітнім процесом  у технікумі. Директор  є виконавчим органом,  оскільки  він здійснює  управління  технікумом  та організовує його роботу.  У підсумку вважає, що  самі по собі накази директора технікуму про преміювання співробітників технікуму не є рішеннями у розуміння диспозиції ст. 172-7 ч.1 КУпАП, а є лише формою виконання директором як виконавчим органом технікуму рішення адміністративної ради щодо преміювання робітників технікуму. Згідно статуту ініціатором преміювання виступають голови циклових комісій, адміністрація  в особі заступників директора та головний бухгалтер, а рішення щодо преміювання приймає адміністративна рада.
Разом з цим зауважує, що її чоловік не знаходився у неї у прямому  підпорядкуванні. Безпосереднім керівником його був заступник директора з навчально виховної роботи ОСОБА_3 , яка і була ініціатором виплати премії викладачам  технікуму у тому числі її чоловіку. При цьому  вона не могла не надати премію своєму чоловікові, тому як згідно рішень адміністративної ради були премійовані усі робітники технікуму. Невиконання рішення адміністративної ради  та не виплата чоловікові премії призвело б до порушення його трудових прав та діючого трудового законодавства, а також  Колективного договору, Статуту, Правил внутрішнього трудового розпорядку та положення щодо преміювання Маріупольського електромеханічного технікуму. 
Посилається  на пояснення  свідків, допитаних в суду, з яких виходить, що вона  ніякого впливу на жодного члена адміністративної ради при прийняті рішення  щодо преміювання робітників технікуму, у томі числі щодо  неї  та свого чоловіка, не мала і  не  застосовувала.  Питання щодо преміювання її,  її чоловіка  та  розміру такого преміювання щодо них обох  на адміністративній ради не обговорювалось,  голосування на адміністративній раді відбувалося списком   працівників, а не щодо  кожного конкретного  працівника, тому ніяких пільг  та переваг  при вирішенні цього питання  щодо неї та її чоловіка  вона  отримати не могла, про що свідчить і розмір  премій, які не відрізняються  за своїм розміром  від розміру премій  інших працівників.     
Вказує, що у  2019 році з нею укладався контракт  на зайняття посади директора  Маріупольського електромеханічного технікуму, вона  офіційно  надавала у МОН свою автобіографію, де зазначала, що працює  у технікумі разом зі своїм чоловіком  викладачем ОСОБА_2 ,   при  укладенні контракту  проходила відповідну антикорупційну перевірку НАЗК,  ці обставини  вказувала і в  щорічних деклараціях  за 2018-2020 роки.
Вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення щодо неї  складалися  не уповноваженими особами, орган управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР Національної поліції України не має достатнього обсягу  повноважень на самостійне  проведення   перевірок дотримання  антикорупційного законодавства, наслідком яких є складання  адміністративних протоколів. З огляду на чинне законодавство  України, регулююче питання запобігання  корупції, можливо дійти висновку, що виключно після проведення перевірки НАЗК та  направлення висновку  НАЗК спеціально уповноваженим  суб`єктом  у сфері  протидії корупції  у органу  управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР Національної поліції України виникають повноваження  на складання  протоколу про адміністративне правопорушення.

Узагальнені позиції  учасників  апеляційного перегляду провадження.
ОСОБА_1 ,  захисники  Косенко С.С., Конишев  А.Г., ОСОБА_4   підримали апеляційні скарги  захисту у повному обсязі  просили постанову суду  першої інстанції скасувати, провадження по справі про адмінстративе правопорушення щодо ОСОБА_1   за ст  172-7 ч1,2  КУпАП   закрити   через відсутність  в діях ОСОБА_1 складу  цього адміністративного правопорушення. 
Прокурор Костюченко  М.В.  заперечував  проти апеляційних скарг  захисту, вважав судове рішення законним та обґрунтованим,  просив залишити постанову суду  без зміни, надав суду  змістовні  письмові запереченні  проти  клопотання захисника  про поновлення строку  на апеляційне оскарження постанови суду, останнім днем   апеляційного оскарження  рішення вважав  02.11.20 року, заперечував  проти  апеляційних  вимог сторони захисту  загалом, дублюючи висновки  суду,  наведені  в оскаржуваній  постанові. Зазначив, що ОСОБА_1 у 2019 році, підписуючи накази про  премії  та заохочення собі та свому чоловіку  ОСОБА_2 була змушена шукати баланс між приватним інтересом, що  полягає в можливості отримання певних матеріальних благ, додаткового заробтку в виді премії та необхідністю виконувати повноваження  відповідно до Статуту а також винести питання  щодо виплати собі премії (як директору технікуму) на рішення МОН або Департаменту освіти  і науки Донецького  ОДА. Наполягає на тому, що в таких діях  ОСОБА_1 вбачається реальний конфлікт  інтересів  -  суперечність між  приватним інтересом, зумовленим сімейними стосунками з ОСОБА_1 ,  наданням премії самій собі  та повноваженнями їз  можливістю призначення премії, що впливає  на неупередженість та  об`єктивність  прийняття нею рішення як керівником  учбового закладу. Вказує, що твердження ОСОБА_1 про те, що при укладанні контракту з нею вона проходила спец перевірку, зазначала в автобіографії, заявах  та  в декларації, що працює  в одному і тому ж учбовому закладі з чоловіком  викладачем ОСОБА_2 не можна визнити  повідомленням  про реальний конфлікт інтересів  безпосереднього керівника  в межах ст. 28  ЗУ «Про запобігання корупції».          

Мотиви суду  з  посиланням на норми матералього та процесуального закону. 
Вислухавши сторону захисту  та прокурора,  вивчивши матеріали  провадження про адміністративне  правопорушення   суд вважає, що апеляційні вимоги  захисту підлягають задоволенню, а постанова суду  підлягає скасуванню з наступних підстав.  
Апеляційні вимоги захисту  містять  вимоги про поновлення строку  на апеляційне  оскарження постанови  Приморського райсуду  м. Маріуполя від 22.10.20 року, які на думку суду  є обґрунтованими, оскільки  повний текст постанови було оприлюднено  26.10.20 року   Перевіривши обставини, на які посилається захисник вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови  суду слід задовольнити, оскільки строк  на апеляційне оскарження постанови суду  був пропущений  стороною захисту  з  поважної причини, крім того  захисником Косенко С.С.  у судовому засіданні  надані відомості, які свідчать про те,  що  апеляційна скарга була здана  захисником на пошту  02.11.20 року, що свідчить, про те, що строк на апеляційне  оскарження постанови суду  строною  захисту  пропущений не був.     
ОСОБА_1 призначено директором Маріупольського електромеханічного технікуму строком на п`ять років до 28.01.2024 р. та укладено контракт № І-52 від 28.01.2019 на той же строк за  наказом Міністерства освіти і науки України від 28 січня 2019 року № 37-К
Маріупольський електромеханічний  технікум є юридичною особою  публічного права в розумінні ст  81 ч.2  ЦК України, має свій статут, за п 1 п.п. 1.11 статуту є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби.Управління технікумом здійснюється  МОН України.
Згідно п. 4 п.п. 4.1 Статуту Маріупольського електромеханічного технікуму, управління діяльністю технікуму здійснює директор, в межах наданих йому повноважень  він  видає накази і розпорядження, є розпорядником майна і коштів та інше. Отже, директор Маріупольського електромеханічного технікуму, маючи повноваження щодо здійснення, зокрема, організаційно-розпорядчих функцій є посадовою особою юридичної особи публічного права та  відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
З матеріалів  провдження також вбачається, що наказом по Маріупольському електромеханічному технікуму № 28-К від 27.04.2011 року ОСОБА_2 призначено на посаду викладача технікуму з 27.04.2011 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 08.07.2017 Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 є подружжям. Отже,  вони  є близькими особами згідно ст. 1 ч. 1 абзацу 3 ЗУ «Про запобігання корупції». Наведені обставини  встановлені  судовим рішенням  і стороною захисту не  оскаржуються.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 здійснюється судом  в межах  КУпАП. Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.  Отже, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення. 
         Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
     Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
     Приймаючи рішення за апеляційними вимогами  сторони  захисту  про відсутність в діях  ОСОБА_1 складу  адміністративного правопорушення,  передбаченого ст. 172 - 7 ч.1,2 КУпАП   суд  вважає  їх обґрунтованими  та виходить з наступного.
   Апеляційні   твердження  строни захисту про те, що  протоколи про адміністративне правопорушення,  складені  щодо ОСОБА_1 оперуповноваженим  ОВС  управління стратегічних розслідувань в Донецькій області  ДСР Національної поліції України  та всі додані до них документи  слід вважати   неналежними доказами у провадженні  з приводу того, що ці протоколи  складені не уповноваженою особою, з порушенням  спеціальної процедури встановленої законом  без проведення  попередньої перевірки НАЗК та  направлення висновку  НАЗК спеціально уповноваженому  суб`єкту  у сфері  протидії корупції Національної поліції України  суд відкидає, оскільки   право  складати  протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.  172 – 4  -  172-9-2 КУАП  органами внутрішніх справ (Національної поліції) прямо передбачено ст. 255  КУпАП  без будь-яких обмежень   і  доводами захисту не спростовується.
   Розцінюючі інші  апеляційні вимоги захисту  про відсутність в діях ОСОБА_1 складу  інкримінованого їй  адміністративного правопорушення  суд виходить з наступного.
  В ст. 1  ч.1 Закону України «Про запобігання корупції»  дається тлумачення  термінів,  зокрема правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;
пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням;  
потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; 
реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
За  данним  провадженням  про адміністративне правопорушення  диспозицією  ст 172 -7 ч1,2  КУпАП  передбачена  адміністративна відповідальність  за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів  та  відповідно вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.  Приміткою  до  цієї  статті  встановлено, що  суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Статтею 28 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Підставою притягнення особи до адмінстративної відповідальності  за ст 172-7  ч.1,2 КУпАП  законом визнається не повідомлення  у встановлених законом випадках та порядку  про  наявність у особи реального конфлікту інтересів  та  вчинення дій та прийняття рішень  в умовах реального конфлікту інтересів.  Вирішальним  для встановлення цього складу  адміністративного правопорушення  є встановлення та доведення наявності реального конфлікту інтересів та його змісту (очевидна можливість надання переваг, пільг, визначення повноважень, кола завдань на оперативному рівні, оцінювання результативності роботи, визначення переможцем тендеру, сприяння кар`єрному зростанню, позачергове призначення рангу, призначення премій, розмір яких  відрізняється від розміру, вказаного у поданні безпосереднього керівника, призначення премій та нарахувань, що перевищують розмір премій іншим спеціалістам такого рівня та за такий самий обсяг роботи, позачергове направлення на підвищення кваліфікації, безпідставне направлення у складі групи спеціалістів у відрядження закордон,  персональне виділення  технічного обладнання  та іншого матеріального забезпечення для виконання трудових обов`язків,  безпідставне надання транспортних засобів, що не передбачено внутрішніми документами та дозволами  тощо) та  підтвердження таких   повноважень  та  адміністративних представницьких  функцій  Посадовими інструкціями  винної  службової  особи.  Таких  фактів, безпідставного  надання  прерогатив, переваг  або пільг  свому чоловіку  ОСОБА_2   в діях ОСОБА_1   не встановлено.    
Поміж  іншого,  реальний конфлікт інтересів за  диспозицією ст. 172-7 КУпАП  вказує на пряме підпорядкування керівнику  (заступник, головний бухгалтер тощо).  За  правовим змістом ЗУ «Про запобігання корупції»  прийняття рішень  в умовах реального конфлікту інтересів  стосується більш широкої  сфери  застосування, аніж трудові відносини, в яких доцільно повідомляти про безпосереднє / пряме підпорядкування,  що не поширюється на ОСОБА_1 , у якої  її чоловік  ОСОБА_2 , працюючий викладачем, згідно його посадової інструкції   у прямому  підпорядкуванні не перебував. ( а/с -  6-7  т.2)  
При прийнятті рішення за апеляційними вимогами  захисту  суд керується  роз`ясненнями ВССУ «Щодо притягнення до   адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2016 р., за якими  для  встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати  існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення,вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:
1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом іслужбовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.
Отже,  без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Апеляційний суд не погоджується з  висновками, викладеними в оскаржуваній постанові  суду  про те, що  підписуючи  накази по Маріупольському електромеханічному технікуму: 
-    №112 від 12.04.2019 «Про матеріальне заохочення з нагоди Великодня» про виплату  матеріального заохочення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сумі по 500.00 грн. кожному,  
-  № 269 від 19.09.2019 «Про надання щорічної одноразової грошової винагороди педагогічним працівникам»,  про видачу  щорічної  одноразової грошової винагороди у відсотках до посадового окладу ОСОБА_2 в сумі 3488,80 грн;
-   № 338 від 16.12.2019 «Про матеріальне заохочення з нагоди Новорічних свят» про виплату  матеріального заохочення ОСОБА_2 в сумі 2600,00 грн. ( а/с – 31,161 т.2 34-36 т.3 ), ОСОБА_1   мала суперечності  між її приватним інтересом,  який полягав у можливості отримати  певні матеральні блага, додатковий заробіток в виді заохочень, премій  собі та свому чоловікові ОСОБА_2    та   її  службовими повноваженнями  і тому  змушена була шукати  баланс між ними, що  вплинуло  на  об`єктивність   або неупередженість  рішення і діяння  ОСОБА_1 , пов`язаного  з підписанням  цих наказів.      
   До такого висновку  апеляційний суд   приходить    на підставі  аналізу  наданих стороною захисту  установчих документів Маріупольського електромеханічного  технікуму -  статуту, прийнятого  28.09.16 року  та затвердженого 05.03.17 року   (а/с – 105-128 т.1), колективного договору ( а/с – 129 - 146 т.1), правил внутрішнього трудового розпорядку (а/с – 241-249 т.1), Положення про організацію освітнього процесу  у Маіупольському  електромеханічному   технікумі  затвердженого  10.03.16 року (а/с – 111-165 т.2), Положення про Адміністративну раду  (а/с – 188-190 т.1) ), Положення  про премії, надбавки  та доплати, затвердженого 14.01.15 року ( а/с – 19-21 т.1), Положення про циклові комісії ( а/с -  215-218  т.1),  за якими    головні  управлінські  рішення, ресурсне забезпечення  навчально-виховного процесу, вирішення економічних проблем навчального закладу, організація  управлінської діяльності в учбовому закладі, оперативне  вирішення  поточниї питань  навчальної, фінансово-господарської та іншої діяльності технікуму, що потербують колегіального обговорення,     покладені  на  колегіальний  робочій орган технікуму  - Адміністративну раду,  який забезпечує керівництво Маріупольським електромеханічним  технікумом у період між засіданнями  педагогічних  і методичних рад.  Саме на цей колегіальний орган  покладена функція  вирішення питань  заохочень і стягнень  працівників  та  студентів   технікуму  у межах  наявних  в розпорядженні коштів  за відомостіми бухгалтерії  та асигнувань,  виділених на утримання  навчального закладу   за  поданням  безпосередніх  керівників  підрозділів  та циклових  комісій.  (а/с – 188-190 т.1). Рішення Адміністративної ради  технікуму приймаються   більшістю голосів та є обов`язковими для виконання  для всіх  працівників  і здобувачів   освіти Технікуму  ( а/с – 162 т.2) згідно Положення про організацію освітнього процесу  у Маріупольському  електромеханічному   технікумі,  затвердженого  10.03.16 року.  
Ще одним суб`єктом управління  Технікумом  згідно Статуту  та   Положення про організацію освітнього процесу  у Маіупольському  електромеханічному   технікумі  п. 10.5 є циклові (предметні) комісії  Технікуму,  які є структурним   навчально-методичним підрозділом Технікуму, що проводить навчальну, виховну та методичну роботу. Положенням про циклову комісію  2013 року  п. 4 розділом  передбачено, що голови циклових комісій  вправі  порушувати  клопотання  перед адміністрацією  технікуму  про заохочення  викладачів   комісій, студентів або накладення стягнення на них.( а/с – 215-218 т.1) 
Отже, саме  створення   та  функціонування такого  колегіального органу, як Адмінстративна рада,  яка складається  з директора,  заступників  директора  з навчальної роботи, виробничої роботи, з виховної роботи, з адміністративно-господарської роботи, методиста, завідувачів відділень, головного бухгалтеру технікуму  згідно п.2.1. Положення про Адміністративну раду  (а/с – 189 т.1)   установчими документами  технікуму  -  покликано  виключити та  фактично  виключає   будь-які    одноособові  управлінські  рішення  директора  навчального закладу в сфері  розподілу  коштів  на  утримання  цієї  установи, визначення  приорітетів  фінансування  тих  чи  інших напрямків діяльності  технікуму,   розподілу  фонду заробітної плати, премій, заохочень, надбавок  до заробітної  плати   на  розсуд  адміністрації   учбового закладу, зокрема  одноособово директором  на власний розсуд,  а отже  будь-яких  корупційних   проявів  у волевиявленні  однієї  особи, яка  очолює  учбовий заклад.   
На час  інкримінованих  ОСОБА_1    діянь,  пов`язаних  з підписанням наказів   у квітні - грудні 2019 року у технікумі був  фактично затверджений склад Адміністративної ради  - у кількості  11-12  осіб за наказами № 219  від 30.08.19 року  та № 216 від 30.08.18 року  (а/с -24-34 т.2 ).  Такий склад  та  повноваження  Адміністративної ради  Технікуму  по розгляду питань  про нагородження, матеріальне заохочення  працівників технікуму  та здобувачів освіти  за досягнення у праці, господарській діяльності та навчанні,  вирішення питань приміювання та заохочення  педагогічних працівників  та співробітників  технікуму ( а/с – 160 -161 т.2)   дубльовані і в Положенні  про організацію освітнього процесу  у технікумі ( а/с – 111 т.2) затвердженому  10.03.16 року. 
З матеріалів провадження вбачається, що у виконання,  покладених  на Адміністративну раду технікуму  управлінських  функцій  та завдань  по розподілу фондів  заробітної плати  з метою преміювань та заохочень працівників технікуму,   протоколами засідань Адміністративної ради  № 11  від 03.04.19 р., № 1 від 09.09.19 року,   № 2  від 22.11.19 року  (а/с –191-196 т.1) цим колегіальним органом  технікуму вирішувалися питання  -   матеріального заохочення  працівників технікуму  з нагоди святкування  Великодня у квітні 2019  року,  вирішили надати  заохочення всім працівникам  в розмірі 500 грн кожному;  матерального заохочення  працівників технікуму  з нагоди дня працівників освіти  у вересні  2019  року  згідно  наданого Адміністративній раді проекту  наказу, вирішили  надати матеріальне заохочення  всім  працівникам технікуму;  про можливість  матеріального  заохочення  працівників  технікуму  з нагоди святкування  Новорічних свят  у листопаді  2019  року  за наданим Адміністративній раді  проектом наказу,  вирішили надати матеральне заохочення   всім  працівникам технікуму. 
Відповідно,  передумовою  для рішень Адмінстративної ради   про виплату премій та заохочень працівникам та викладачам технікуму до Великодня,   до Дня працівників освіти  та до Новорічних свят  у 2019 році  були  клопотання  циклових комісій  про надання таких премій та заохочень  всім працівникам  та викладачам технікуму в тому числі і ОСОБА_1   та ОСОБА_2    до Великодня  та  до Новорічних свят  у  однаковому розмірі,  а щорічну грошову винагороду  до дня працівників освіти у вересні 2019  року залежно від  стажу  роботи, профорієнтації,  класного керівництва, участі у конференції  -  диференційовано  у відсотках від 70  до 90 відсотків (а/с – 227-237 т.1)  згідно  п.1.4  положення  про премії, надбавки і доплати  працівника  Маріупольського  електромеханічного технікуму ( а/с – 147 т1).    Зокрема, щодо   ОСОБА_2 циклова комісія  клопотала  про  надання  щорічної   грошової  допомоги  як педагогічному працівнику  до Дня освіти  в розмірі  80 %. Таке  рішення було  відображено  у протоколах засідання Адмінстративної ради та  у відомостях  по виплаті премій та  грошової допомоги ОСОБА_2    у  визначених рішеннями  Адмінстративної ради Технікуму розмірах за вказаним розрахунком ( а/с – 219-226 т.1).  Отже,  у данному випадку  голови циклових комісій,  Адміністративна  рада Технікуму та директор ОСОБА_1 діяли у межах  їх повноважень, передбачених  установчими документами  технікуму.    
Аналізучи повноваженя директору технікуму  ОСОБА_1 як суб`єкта управлання  визначені установчими документами  цього учбового закладу  апеляційний суд виходить з наступного.  За  п.4.1 статуту  ОСОБА_1   здійснює  управління діяльністю  Технікуму, до її  головних повноважень   як  директора технікуму за п. 4.13  Статуту  та п. 10.1 Положення про організацію освітнього процесу  у Маріупольському  електромеханічному   технікумі  віднесено  організація діяльності Технікуму, вирішення питань фінансово-господарської діяльності технікуму, затвердження його структури, видання наказів та розпоряджень, обов`язкових до виконання  всіма учасниками  освітнього процесу і структурними підрозділами технікуму, директор є розпорядником  майна  технікуму.  ОСОБА_1 як   директор технікуму  може делегувати  частину своїх повноважень  своїм заступникам  і керівникам   структурних підрозділів за п. 4.16  Статуту.  Положеннями  п. 4.1,4.2,4.7 Колективного договору технікуму передбачено, що   директор забезпечує гарантії  своєчасної,  в   установлені строки  та в установлених законодавством  обсягах  виплати заробітної плати  працівникам технікуму і не має право вибірково або в односторонньому порядку  приймати рішення про погіршення умов оплати праці працівників  порівняно  з  встановленими  на законодавчому рівні. За контрактом  № 1-52,  укладеним  з ОСОБА_1 21.01.19 року  вбачається, що вона як   керівник технікуму  має право розпоряджатися  майном  та коштами  у межах  та у спосіб, що передбачені   цим контрактом, статутом Технікуму  та законодавством,  видавати накази та розпорядження обов`язкові до виконання (а/с – 89-95 т.1) 
Аналізуючи вцілому  зміст наведених установчих  документів, колективного договору,  Положень,  які є додатками до колективного договору, регламентуючими  виплату  заробітної плати, премій та заохочень  працівникам технікуму та контракту, укладеного з ОСОБА_1 ,  регламентуючих її адміністративну діяльність, функції   та повноваження, суд приходить до висновку, що у директора  технікуму  ОСОБА_1   у 2019  році не  було і на час  судового розгляду провадження  не  існує  одноособових  адміністративних, службових повноважень,   пов`язаних  з розпорядженням  фондом заробітної плати, грошовими коштами,  спрямованими на виплату  заохочень, премій, надбавок та  грошових  винагород працівникам  цього учбового закладу, распорядженням   заощадженнями   коштів  установи, асигнуваннями, що виділяються на утримання  цього учбового закладу.  За  загальним змістом та приписами наведених документів, регламентуючих діяльність  ОСОБА_1 , після  рекомендацій  (клопотань)  циклових комісій  або керівників  структурних підрозділів технікуму, приймається  відповідне  рішення Адміністративною  радою Технікуму  щодо  преміювання або заохочення  певного кола осіб у певний період  або до свята,  про що складається наказ,  який  узгоджується  з  профспілковим  комітетом, головним бухгалтером та юрисконсультом,   після чого підписується  директором  ОСОБА_1 .   
Накази - № 112 від 12.04.2019 «Про матеріальне заохочення з нагоди Великодня» про виплату  матеріального заохочення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сумі по 500.00 грн. Кожному; № 269 від 19.09.2019 «Про надання щорічної одноразової грошової винагороди педагогічним працівникам»,  про видачу  щорічної  одноразової грошової винагороди у відсотках до посадового окладу ОСОБА_2 в сумі 3488,80 грн; № 338 від 16.12.2019 «Про матеріальне заохочення з нагоди Новорічних свят» про виплачене матеріальне заохочення ОСОБА_2 в сумі 2600,00 грн. (а/с – 31,161 т. 2)  є результатом   колективного волевиявлення  частини  працівників  технікуму, які  визнані суб`єктами  управління   освітнім процесом згідно  з  установчими  документами, прийнятими  в порядку   та на умовах, передбачених  цими установчими документами.  Апеляційний суд також виходтьь з того, що розмір  премій  та однаразової грошової  винагороди,  визначених ОСОБА_1   та ОСОБА_2   був визначений  у такому ж порядку згідно з діючим  Положенням    про премії, надбавки і доплати  працівникам  Маріупольського  електромеханічного технікуму  та колективним  договором  та не  відрізняється  від  розміру  премій та  грошової  винагороди,  які була визначені  наказами   іншим працівникам та викладачам технікуму.  Накази,  підписання,  яких інкриміновано  ОСОБА_5   є  завершальним  юридичним  оформленням  директором,  як  керівником  технікуму  колективного  волевиявлення  працівників  технікуму  з метою надання такому рішенню  юридичної  сили  та його  реалізації  в  виді  певних  виплат  робітникам  технікуму,  яким  вони  предназначалися.  
На думку  апеляційного суду,  підписання таких  наказів  ОСОБА_1   не містить  в собі  ніяких  ознак   переваг  для  неї  особисто  або її чоловіка  ОСОБА_2    у розмірі або у часі  надання,  передбачених законом  виплат  з  фонду заробітної плати   і  взагалі не містить в собі  ознак  суперечності   між  приватним  інтересом ОСОБА_1   та її службовими чи представницькими повноваженнями,  яке  вплинуто  на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, оскільки  для  прийняття  таких  рішень  особистого  волевиявлення  ОСОБА_1   не  потрібно,  до  кола  її  службових повноважень   прийняття  таких  рішень  не   входить.  За  змістом  досліджених судом  документів  ОСОБА_1 не  перевищувала своїх повноважень, не перебирала на себе  відповідні функцій колегіальних  органів  управління технікумом,  особисто не впливала на прийняття  відповідних рішень.    За таких обставин, на думку  апеляційного  суду,   реального конфлікту інтересів,  тобто  суперечності  між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями, що вплинули на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення нею дій під час виконання службових  повноважень  не вбачається, оскільки за змістом наявних у  ОСОБА_1   повноважень,  вона  не мала  реальної можливості для задоволення свого приватного інтересу. 
Апеляційний  суд   вважає необґрунтованими висновки,  викладені постанові  суду  про те, що  порядок прийняття рішень  колегіальними органами технікуму та їх  статус   установчими документами   технікуму  не передбачений,  ці органи є робочими і дорадчими, а не суб`єктами управління  учбовим закладом,  при виданні наказів  про приміювання, рішення приймаються   директором  технікуму   відповідно до Статуту, оскільки  такі  твердження суперечать   дослідженим матеріалам  провадження. З аналогічних  підстав  апеляційний суд  відкидає   доводи  прокурора   з посиланням на листи НАЗК  від 14.12.20 року  та від  15.10.20 року,  в яких тлумачаться  положення  ст 11,12,28 Закону України «Про запобігання корупції»  у правовідносинах,  які склалися  у ОСОБА_1   за місцем роботи.             
У підсумку, суд вважає, що  за обставин, інкримінованих  ОСОБА_1   в протоколах про адміністративні  правопорушення за  ст 172-7 ч.1,2  КУпАП,  у неї був відсутній  реальний конфлікт інтересів, що виключає  в її діях склад  цього адміністративного правопорушення. З наведених підстав  суд погоджується з апеляційними твердженнями   захисника Косенка С.С.  та  ОСОБА_1 .   
Відповідно  до частини  першої  ст 6  Конвенції  про захист прав людини і основоположних свобод,  яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий  публічний розгляд його справи  упродовж розумного строку  незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків  цивільного характеру  або встановить  обґрунтованість  будь-якого висунутого проти нього  кримінального обвинувачення. 
Відповідно до прецедентної практики  ЄСПЛ стандарти  і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюються  і на провадження  у справах про адміністративні правопорушення, оскільки термін «кримінальне обвинувачення», «кримінальне провадження» тлумачаться цим судом  в розумінні цілей застосування Конвенції. Кримінальний характер ст 172-7 КУпАП   в розумінні  Конвенції  та практики ЕСПЛ  не викликає сумніву , а отже на данне провадження  поширюються повною мірою ті стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального  провадження (обвинувачення). Це стосується і презумпції невинуватості та стандарту доказування вини «поза розумним сумнівом»,  а також прав особи,  яка притягається   до адміністративної відповідальності  бути негайно, детально проінформованою  про характер і причини обвинувачення, мати час на підготову для захисту, які загалом становлять  гарантії справедливого судового розгляду в судах. Поширення цих стандартів  кримінального провадження  на відповідну категорію  справ про адміністративні правопорушення, безсумнівно зумовлює необхідність  дотримання особливих вимог  щодо процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень,  які у випадку визнання особи винною  повинні містити  відповідні  достатні мотиви, які дали суду   можливість спростувати  презумпцію невинуватості  та призначити пропорційне  вчиненому діянню  покарання.   
   У цьому аспекті слід навести  рішення  ЄСПЛ від 14 жовтня2010 року у справі «Щокін проти України», в якому  визначено концепцію якості закону, зокрема  вимогу, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні  органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.  Вважаю, що у данному провадженні по справі   про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1   органом, уповноваженим  на складання протоколу не надано суду  достатньо належних,  допустимих та переконливих доказів   доведення вини ОСОБА_1   «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного  правопорушення,  передбаченого ст 172-7  КУпАП  
Враховуючи викладене, провадження у справі ОСОБА_1   підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в її  діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172 - 7 КУпАП.  

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника Косенка С.С. та  ОСОБА_1   -   задовольнити.
Постанову  Приморського райсуду м. Маріуполя Донецької області від  22 жовтня 2020  року  щодо ОСОБА_1   - скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1   за ст 172-7 ч.1,2  КУпАП  закрити  на підставі ст 247 ч.1 п.1 КУпАП  за відсутністю в її діях складу адміністративного  правопорушення. 

Постанова суду  є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: