УХВАЛА

22 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 540/1008/20
адміністративне провадження № К/9901/35229/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача – Уханенка С.А.,
суддів –  Кашпур О.В., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку       про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (далі – Херсонський ЗВ Військової служби правопорядку), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу всіх сум належних йому у день звільнення та стягнути з Херсонського ЗВ Військової служби правопорядку на його користь середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні в розмірі 333581,49 грн. Позов обґрунтовано тим, судовим рішенням у справі №240/9997/19 на користь позивача стягнуто невиплачені суми одноразової грошової допомоги при звільненні, які відповідач перерахував на рахунок ОСОБА_1 лише 31 березня 2020 року. Посилаючись на те, що має право на отримання компенсації за затримку розрахунку при звільненні, просив суд задовольнити позов.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, залишеним без змін постановою  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Херсонського ЗВ Військової служби правопорядку на користь ОСОБА_1 125093,00 грн середнього заробітку за час невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 20 жовтня 2017 року по 30 березня 2020 року, з подальшим відрахуванням обов`язкових податків і зборів. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.
18 грудня 2020 року Херсонський ЗВ Військової служби правопорядку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити в позові.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України “Про запобігання корупції” займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є військовою посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України “Про запобігання корупції” (на час відкриття провадження у справі судом першої інстанції) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено і заявник на такі не посилається.
Доводи касаційної скарги про невідповідність висновків судів висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах у справах №0940/1532/18, 836/9697/17 та 810/1543/17 відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки, пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» – «г» цієї норми, проте військовою частиною таких винятків не зазначено, а аргументи касаційної скарги зводяться до тлумачення матеріальних і процесуальних норм, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції. Крім того, із змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що переглядаючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, суд апеляційної інстанції, зокрема, урахував висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у справі №   810/451/17 та Верховного Суду у справах №№806/1551/17, 806/1183/16 та 820/660/17. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, – на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки заявник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30   червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку       про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    В.Е. Мацедонська