Ухвала
Іменем України
 
29 грудня 2020року
 
м. Київ
 
справа № 755/5705/15-ц
 
провадження № 61-18009ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року у справі за заявою Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Києво-Святошинський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області) про видачу дубліката виконавчого листа у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» про видачу виконавчого документа на виконання рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків за позовом публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» (далі -ПАТ «Кредит Європа Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2018 року Києво-Святошинський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області звернувся до суду з заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа № 755/5705/15-ц, виданий 03 червня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості у сумі 108 586 грн 92 коп.
 
Заява мотивована тим, що в ході перевірки архівних виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження № 50878494 до архіву не передавалось - оригінал виконавчого листа № 755/5705/15-ц, виданий                     03 червня 2015 року - відсутній. Перевіркою встановлено, що оригінал виконавчого листа втрачений при передачі виконавчих проваджень.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року в задоволенні заяви Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, місцевий суд виходив з відсутності підстав вважати виконавчий лист № 755/5705/15-ц втраченим, в матеріалах справи наявний сам виконавчий лист № 755/5705/15-ц, у зв`язку з чим заява                  Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про видачу дубліката виконавчого листа задоволенню не підлягає.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ «Кредит Європа Банк» задоволено.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву Києво-Святошинського                      РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про видачу дублікату виконавчого листа задоволено.
Видано дублікат виконавчого листа № 755/5705/15-ц, виданий 03 червня                 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з                    ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості у сумі 108 586 грн 92 коп.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що виконавчий лист                                 № 755/5705/15-ц втрачений, заява про видачу дубліката виконавчого листа подана у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку, підстави для відмови у задоволенні цієї заяви відсутні.
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року.
 
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року.
 
В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що станом на дату розгляду справи Київським апеляційним судом (02 листопада 2020 року) виконавчий лист № 755/5705/15-ц, виданий 03 червня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь                    ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості у сумі 108 586 грн 92 коп., не був втраченим або загубленим. Крім того, зазначає, що АТ «Кредит Європа Банк» звернулось до суду апеляційної інстанції з пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого              2018 року.
 
Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року необхідно відмовити з огляду на наступне.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ПАТ «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено позов ПАТ «Кредит Європа Банк». Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованість у розмірі 106 874 грн 58 коп.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року заяву ПАТ «Кредит Європа Банк» про видачу виконавчого документа задоволено.
На виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ПАТ «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, видано виконавчий лист, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованість у розмірі 106 874 грн 58 коп. Указана ухвала суду направлена боржнику ОСОБА_1 . 
 
Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутній оригінал виконавчого листа № 755/5705/15-ц від 03 червня 2015 року, виданий Дніпровським районним судом м. Києва, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованість у розмірі 106 874 грн 58 коп. 
 
За заявою ПАТ «Кредит Європа Банк» про видачу виконавчого документа, виконавчий лист № 755/5705/15-ц від 03 червня 2015 року не видавався, будь-які розписки про його отримання за заявою стягувача або докази про направлення оригіналу виконавчого листа стягувачу або на виконання у відповідний відділ ДВС, - в матеріалах справи також відсутні.
 
15 червня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 755/5705/15-ц від 03 червня 2015 року.
 
29 вересня 2015 року закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 755/5705/15-ц від 03 червня 2015 року.
 
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №50878497, наданого на виконання протокольної ухвали апеляційного суду:
 
-          постановою про відкриття виконавчого провадження від 18 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа                              № 755/5705/15-ц від 03 червня 2015 року, проводилися виконавчі дії;
-          відповідно довідки районного відділу ДВС про втрату виконавчого документу від 01 листопада 2017 року, перевіркою встановлено, що оригінал виконавчого листа № 755/5705/15-ц від 03 червня 2015 року втрачено при пересилці виконавчих проваджень. При цьому, в ході перевірки архівних виконавчих проваджень встановлено, що вказане виконавче провадження до архіву не передавалося, оригінал виконавчого листа відсутній, на сьогодні державний виконавець Огіян І. В. не працює у відділі в зв`язку з його звільненням;
-          відповідно до Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25 квітня 2019 року старшого державного виконавця районного відділу ДВС Пацуріною О. В., керуючись пунктом 6 частини 4 статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» повертається виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки не подано оригіналу виконавчого документу.
 
Проаналізувавши матеріали виконавчого провадження, апеляційний суд, прийняв до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, де вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
 
Відповідно до Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт                        3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11?рп/2012).
 
Апеляційний суд врахував, що стягувач має «оправдані очікування» на право на судовий захист і доступ до правосуддя, що відповідно до статей 3, 8, 9, 21 і                 55 Конституції України відноситься до невідчужуваних прав і свобод людини й одночасно виступає гарантією захисту всіх інших прав і свобод, що визнаються та гарантуються згідно із загальноприйнятими принципами і нормами міжнародного права.
 
Відповідно до статті 55 Закону України «Про третейські суди» N 1701-IV від                 11 травня 2004 року рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.
 
Докази звернення боржника з заявою про скасування рішення третейського суду протягом трьох місяців з дня ухвалення рішення третейським судом, відповідно до частин 1,2 статті 389-1 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення рішення третейського суду (далі - ЦПК України 2004 року) відсутні.
 
Отже, рішення третейського суду набрало чинності з дня вказаної в рішенні -             27 лютого 2015 року.
 
Відповідно до статті 57 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред`явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».
 
Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлені у статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року                    № 606-XIV (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду).
 
02 червня 2016 року прийнятий Закон України «Про виконавче провадження»               № 1404-VIII.
 
Відповідно до пункту 5 розділу XIII «Прикінцевих та Перехідних положень» цього закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Зі змісту частин 1, 2 статті 12 вказаного закону вбачається, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.
 
Отже, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 755/5705/15-ц від 03 червня 2015 року закінчився у строк встановлений законом - 27 лютого                 2018 року.
 
Районний відділ ДВС звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 755/5705/15-ц, в межах трирічного строку - у січні 2018 року.  
 
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.
 
Із приведених конституційних положень у взаємозв`язку зі статтею                            14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею                             6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що правосуддя як таке повинно забезпечувати ефективне поновлення в правах і відповідати вимогам справедливості.
 
Отже, встановивши, що виконавчий лист втрачений, заява про видачу дубліката виконавчого листа подана у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку, підстави для відмови у задоволенні цієї заяви відсутні, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.
 
Верховний Суд погоджується з таким висновком апеляційного суду, який ґрунтується на нормах матеріального і процесуального закону, тому підстави для відмови у задоволенні цієї заяви відсутні.
 
Доводи касаційної скарги про те, що станом на дату розгляду справи Київським апеляційним судом (02 листопада 2020 року) виконавчий лист № 755/5705/15-ц від 03 червня 2015 року не втрачений, є необґрунтованим, оскільки апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи № 755/5705/15-ц такий виконавчий лист відсутній.
 
Факт втрати виконавчого листа від 03 червня 2015 року підтверджується перевіркою архівних виконавчих проваджень, здійсненою районним відділом ДВС від 01 листопада 2017 року, та матеріалами виконавчого провадження, дослідженими апеляційним судом в судовому засіданні. 
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі                 № 373/2054/16-ц вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
 
Наведені норми закону та позиція Верховного Суду дають підстави для висновку про законність оскаржуваного судового рішення.
 
Доводи касаційної скарги про те, що АТ «Кредит Європа Банк» звернулось до суду апеляційної інстанції з пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
 
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року, АТ «Кредит Європа Банк» подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, посилаючись на причини, які апеляційним судом, у відповідності до статті 127 ЦПК України, визнані поважними та ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого                2018 року.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від                   02 листопада 2020 рокуслід відмовити з підстав, встановлених частиною четвертої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частинами четвертою, п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від                          02 листопада 2020 року у справі за заявою Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про видачу дубліката виконавчого листа у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» про видачу виконавчого документа на виконання рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків за позовом публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко