Ухвала
Іменем України
 
12 жовтня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 363/3994/15-ц
провадження № 61-13205ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
 
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,
заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ОСОБА_1 ,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року у складі судді Котлярової І. Ю. та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Кравець В. А., Махлай Л. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал» або Товариство) звернулося до суду з заявою про заміну сторони стягувача його правонаступником.
 
Позов обґрунтовано тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року, яке частково змінено постановою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 363/3994/15-ц, задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк» або Банк) та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2007 року у загальному розмірі 48 104,43 грн звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль, на підставі договору застави від 17 вересня 2007 року, шляхом проведення торгів та продажу предмету застави з початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
 
22 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 14 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Банк відступив ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту від 17 вересня 2007 року № 37.3/АА-095.07.2, укладеного з ОСОБА_1 .
 
Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив суд замінити стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 363/3994/15-ц.
 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони стягувача задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у цивільній справі № 363/3994/15-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно.
 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача на законних підставах. Набувши таке право згідно з договорами про відступлення прав вимоги в порядку статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) ТОВ «Вердикт Капітал» не може бути позбавлено можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у вищевказаній справі, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал».
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій не надано оцінки тому, що Товариство звернулось із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі № 363/3994/15-ц вдруге, при чому при первісному розгляді аналогічної заяви ТОВ «Вердикт Капітал» було відмовлено в її задоволенні. Таким чином, наявність двох протилежних за результатами судових рішень з розгляду одного й того самого питання порушує принцип правової певності.
 
Крім того вважає, що судами встановлено обставини на підставі неналежних доказів, зокрема неправильно засвідченої копії договору від 22 травня 2019 року № 14 про відступлення права вимоги.
 
Також заявник зазначає, що як первісний кредитор - ПАТ «Родовід Банк» так і його правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал» втратили право на звернення з вимогою про примусове виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року, що підтверджується ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року, якою відмовлено ТОВ «Вердикт Капітал» в поновленні пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Із матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 , змісту ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року, задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2007 року звернуто стягнення на користь ПАТ «Родовід Банк» на предмет застави: автомобіль марки «Mitsubishi», модель Pajero Sport, рік випуску 2007, колір сірий, шасі №  НОМЕР_1 , тип транспортного засобу - універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що переданий в заставу ПАТ «Родовід Банк» на підставі договору застави від 17 вересня 2007 року, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення торгів та продажу предмету застави з початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
 
Постановою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року змінено. Викладено другий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2007 року у загальному розмірі 48 104,43 дол. США, що складається з: 23 191,48 дол. США -заборгованості за кредитом; 6 174,17 дол. США - заборгованості за процентами за кредитом; 133 731,35 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та сума пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом; 16 047,76 грн - трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту та сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту - звернуто стягнення на користь ПАТ «Родовід Банк» на предмет застави: автомобіль марки «Mitsubishi», модель Pajero Sport, рік випуску 2007, колір сірий, шасі № НОМЕР_1 , тип транспортного засобу - універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що переданий в заставу ПАТ «Родовід Банк» на підставі договору застави від 17 вересня 2007 року, що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом проведення торгів та продажу предмету застави за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій». В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 рокуоку ро залишено без змін.
 
22 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників та поручителів зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 17 вересня 2007 року № 37.3/АА-095.07.2.
 
22 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» (банк/первісний заставодержатель) та                     ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор/новий заставодержатель) укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави, згідно з умовами якого первісний заставодержатель відступив та передав, а новий заставодержатель прийняв та набув усіх прав, належних первісному заставодержателю за договорами застави, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами, права вимоги за якими передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 22 травня 2019 року, перелік договорів застави, права вимоги за якими відступаються наведений у додатку № 1 до цього договору, у тому числі право вимоги за договором застави від 17 вересня 2007 року № 37.3/АА-095.07.2оку, заставодавець - ОСОБА_1 .
 
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
 
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
 
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
 
Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що до заявника перейшло право вимоги, що виникло з договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами застави, укладених між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», та заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 , правильно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором купівлі-продажу майнових прав є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.
 
За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» та зміну стягувача ПАТ «Родовід Банк» щодо боржника ОСОБА_1 , оскільки звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Дані висновки відповідають правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18) .
 
Доводи касаційної скарги про те, що ухвалені судами попередніх інстанцій судові рішення у справі є незаконними та ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права є безпідставними, оскільки підставою для заміни стягувача у справі, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
 
Посиланням ОСОБА_1 на те, що Товариство вже зверталось із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі № 363/3994/15-ц була надана оцінка судами попередніх інстанцій, які вірно виходили з того, що діючим цивільним процесуальним законом не заборонено повторне звернення до суду з заявою про заміну сторони стягувача.
 
Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» було відмовлено в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на правильність висновків судів не впливають, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не стосується питання заміни стягувача на правонаступника.
 
Оцінюючи доводи касаційної скарги стосовно прийняття судових рішень на підставі неправильно засвідченої копії договору від 22 травня 2019 року № 14 про відступлення права вимоги, Верховним Судом відхиляються, оскільки їх обґрунтовано міркуваннями необхідності здійснення переоцінки досліджених судом першої та апеляційної інстанцій доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції та за межі його процесуальних повноважень.
 
Верховний Суд не вправі встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, тобто здійснювати зміну оцінки доказів, що надана судами першої та апеляційної інстанцій, встановлювати та вважати доведеними обставини, що були відкинуті цими судами, а також спростовувати обставини, ними встановлені, встановлювати нові факти тощо.
 
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
 
Отже, ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року та постанова Київського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у справі є законними та обґрунтованими, постановленими з додержанням норм процесуального права, правильне застосування норм права є очевидним, а підстави для їх скасування відсутні. 
 
Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадженняу справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача його правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:    	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик