У Х В А Л А
03 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 638/12920/13-ц
провадження № 61-15334ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), С. О. Погрібного, Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 , на постанову Харківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у справі за позовом Асоціації власників квартир Культури - 3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності,
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2013 року Асоціація власників квартир Культури-3 (далі - Асоціація) звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28 січня 2011 року, витребувати спірні нежитлові приміщення у  ОСОБА_4 на користь Асоціації та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на це майно.
Позов обгрунтований тим, що Асоціація є об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, метою діяльності якої є забезпечення належного утримання будинків та прибудинкової території за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та захист прав членів Асоціації щодо володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями будинку, що перебувають у спільній сумісній власності членів Асоціації. У порушення прав та інтересів співвласників багатоквартирного будинку: на АДРЕСА_1 на неподільне майно рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року визнано право власності на нежитлові підвальні приміщення АДРЕСА_1, площею 130,9 кв. м цього будинку за ОСОБА_2 . За договором купівлі-продажу від 28 січня 2011 року ОСОБА_2 здійснив відчуження спірного майна на користь  ОСОБА_3 , який 15 квітня 2013 року уклав договір купівлі-продажу нежитлових приміщень із  ОСОБА_4 . 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2013 року скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року про визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлові підвальні приміщення АДРЕСА_1 та встановлено, що спірні приміщення підвалу житлового будинку належать співвласникам будинку і не підлягають відчуженню, тому відчуження ОСОБА_2 неподільного майна є неправомірним.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 січня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_1 , укладений 28 січня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Витребувано у ОСОБА_4 , як добросовісного набувача на користь Асоціації нежитлові приміщення № № 10,10-а,11-:-21, за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на ці об`єкти. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що нежитлові підвальні приміщення АДРЕСА_1 , тобто належать до категорії неподільного майна співвласників багатоквартирного будинку та відповідно до статті 19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не підлягають відчуженню.
Оскільки рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2013 року скасовано право власності на спірні приміщення за ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку про право позивача, як представника спільних інтересів співвласників багатоквартирного будинку на АДРЕСА_1 , витребувати його від добросовісного набувача відповідно до статті 388 ЦК України та повернення його ОСОБА_4 .
Постановою Харківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі,-  ОСОБА_1 , залишено без задоволення.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року - без змін.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що під час розгляду справи, судам першої, апеляційної та касаційної інстанцій ОСОБА_4 не повідомляла про існування інших осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Спір підлягав вирішенню саме таким чином не залежно від суб`єктного складу справи та кількості осіб залучених до розгляду справи.
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
ОСОБА_1 зазначає, оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, його як співвласника нежитлових приміщень не залучено до участі у справі.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/12296/15, від 03 квітня 2019 року у справі № 369/911/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 675/2434/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 686/12231/16-ц, від 29 серпня 2019 року у справі № 450/1455/17, від 25 червня 2020 року у справі № 757/37669/15-ц, від 27 лютого 2019 року № 360/1938/16, від 03 червня 2020 року у справі № 2-2630/03, від 10 квітня 2019 року у справі № 235/2452/16-ц, у постанові від 05 лютого 2020 року № 521/12093/19, від 26 грудня 2018 року у справі № 689/1206/16-ц, від 24 січня 2019 року у справі № 753/19602/16-ц, від 06 серпня 2018 року у справі № 753/19602/16-ц; постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року, провадження №6-140цс14, від 24 травня 2017 року, провадження № 6-843цс17.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пунктом 8 частини першої та пунктами 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, для відкриття провадження у справі.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати із Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу № 638/12920/13-ц за позовом Асоціації власників квартир Культури - 3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 січня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
         С. О. Погрібного
         В. В. Яремко