ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 грудня 2020 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Іліє П.М. на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2020 року, – 

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою,  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресом: АДРЕСА_1 , – визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 КпАП України і за його вчинення накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та за ст. 130 ч.1 КпАП України і за його вчинення накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст. 36 ч.2 КУпАП, остаточно накладено на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.
На вказану постанову суду, захисник Іліє П.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з рішенням суду першої інстанції не згідний повністю, оскільки суд першої взагалі не проводив судове засідання та не з`ясував жодну обставину вказаної події. 
Зазначає, що 24 листопада 2020 року при проведенні судового засідання за ст. 124 КУпАП, судом було відкладеного розгляд провадження на 25 листопада 2020 року на 14 год. 30 хв. для виклику особи водія, на яку посилався ОСОБА_1 у своїх поясненнях, працівників патрульної поліції та свідків події.
Однак, 25 листопада 2020 року секретарем судового засідання через засоби зв`язку повідомлено, що розгляд справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП відкладено на 27 листопада 2020 року на 11 год. 30 хв.. 27 листопада 2020 року

ЄУНСП 725/4125/20             Головуючий у І інстанції: Скуляк І.А.
Провадження №33/822/635/20         Суддя-доповідач: Станковська Г.А.
Категорія ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП        

прибувши до Першотравневого районного суду м. Чернівці об 11 годині, де було повідомлено, що справа вже розглянута.
Таким чином судом без проведення судового засідання, безпосереднього дослідження доказів прийнято рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим, чим грубо порушено право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченими ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, в своїй постанові жодним чином не мотивував своє рішення із посиланням на докази по справі, які судом було безпосередньо досліджено, натомість формально зазначив, що вина підтверджується матеріалами справи, без надання оцінки кожному доказу по справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. 
Суд у постанові про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності посилається на свідчення свідків, при цьому, суд останніх не викликав та не допитував. Посилання суду на їх свідчення, як доказ винуватості ОСОБА_1 суперечить Закону. 
Щодо протоколу за ст. 124 КУпАП, зазначає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому, посадова особа, яка складала вищевказаний протокол неповно з`ясувала усі фактичні обставини справи, а тому даний протокол не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Оскільки, ОСОБА_1 свою провину у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що у той вечір за кермом його автомобіля перебував ОСОБА_2 , про що він казав на місці пригоди працівникам поліції, однак вони не звертали уваги на його слова.
Стосовно протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, то звертає увагу на те, що 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22.11.2018 року №2617- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».
Відповідно до якого, правопорушення за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з 01 липня 2020 року віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила чинність.
За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Просить постанову районного суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника та пояснення ОСОБА_1 , який стверджував, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та які прохали скасувати постанову районного суду й закрити провадження за відсутності в діях складу адміністративних правопорушень, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вислухавши пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.
Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно пункту 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Як слідує з матеріалів справи, 12.09.2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №290074 за ст. 124 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №290073 за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно яких ОСОБА_1 , 12 вересня 2020 року, близько 01 год. 25 хв., в м. Чернівці по вул. Винниченка, 69, керував т/з BMW318 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка та млява мова), не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на світлофорний об`єкт, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.12.1 та 2.5 Правил дорожнього руху (а.с.1, 37).
Отже, протоколи про адміністративні правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій і є одними із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КпАП України.
Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №290074 від 12 вересня 2020 року за ст. 124 КУпАП, підтверджується схемою наслідків ДТП, в якій зазначено, що т/з BMW318 д.н.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження у вигляді повної деформації авто по всьому його периметру; пошкоджено відбійник, світлофор, бордюр та огороджувальний конус - потерпілий Міськ ШЕП; потерпілій ОСОБА_6 пошкоджено паркан, стіну будинку, вибито пластикове вікно та частково покрівлю будинку (шифер).
З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису, отриманого під час виконання працівниками патрульної поліції службових обов`язків, вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, такі як нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка та млява мова, крім того останній не заперечував факту вживання алкоголю, а тому працівники поліції цілком правомірно запропонували йому пройти огляд на виявлення такого стану, але останній відмовився. 
Під час спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , останній наполягав на тому, що він нікуди не їхав, сидів збоку та спав, а за кермом був його друг/брат, про що також стверджував в апеляційній інстанції під час судового засідання. Разом з тим, зважаючи на зовнішній вигляд самого ОСОБА_1 , який мав наявні тілесні ушкодження на обличчі (голові-чолі), а також його збуджений, емоційний та агресивний стан, вони зробити висновок, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 , однак обравши роль пасажира, останній в такий спосіб хоче уникнути відповідальності за скоєне. Вказані події підтвердили в суді свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Крім того, на водію, який начебто керував автомобілем, про якого вказує ОСОБА_1 , жодних тілесних ушкоджень не виявлено, та й з переглянутих відеозаписів, водій на якого посилається ОСОБА_1 навіть не намагається довести той факт, що саме він керував транспортним засобом. 
Будучи допитаним в суді свідок ОСОБА_2 струджував, що саме він перебував за кермом машини під час вчинення ДТП. Однак, жодних доказів, зокрема довідки про наявні тілесні ушкодження у нього в той день, не представив, яких-небудь інших доказів також не надав та не зміг пояснити, чому тільки у грудні місяці 20202 року став давати свідчення свого перебування за кермом, а під час складання документів і після цього нікуди про це не заявляв. 
Крім того, свідок ОСОБА_3 , який є братом правопорушника, під час службової перевірки цього факту заявляв, що він був за кермом машини. Сам правопорушник спочатку також підтверджував, що брат керував його машино. В даному судовому засіданні свідок стверджував, що приїхав до місця події так як йому зателефонував ОСОБА_2 і повідомив про ДТП. Приїхав з метою переконатися, що з братом все нормально.
Отже, беручи до уваги наведене, прихожу до висновку та переконуюсь в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW318 д.н.з. НОМЕР_1 та не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на світлофорний об`єкт, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України, відповідальність за які передбачена ст. 124 КУпАП. 
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, то рішення районного суду в цій частині, також не викликає сумнівів в апеляційного суду. 
Частина 1 статті 130 КпАП України, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , згідно яких 12.09.2020 року, в їх присутності, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння. На переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , а їх пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №290073 від 12.09.2020 року складений за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Крім того, викладені в ньому обставини були засвідчені підписами двох свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Будь-яких заперечень чи зауважень до протоколу ОСОБА_1 не надав, і як зазначено в протоколі, від надання пояснень в силу ст. 63 Конституції України та підписання будь-яких документів відмовився, що підтверджується матеріалами справи.
Матеріалами справи, дослідженими апеляційним судом, встановлено, що перш, ніж скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, останньому було запропоновано та надано направлення на огляд в ЧОНД з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи будь якого іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак він відмовився пройти таке обстеження (а.с.40). 
Крім того факт відмови, від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується відповідним актом (а.с.39).
Посилання ОСОБА_1 на відсутність доказів перебування його у стані алкогольного сп`яніння та не керування транспортним засобом не ґрунтується на законі, оскільки, як вже було зазначено вище, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність не лише за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У даному випадку мала місце саме відмова водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто в його діях наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , розуміючи протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (протягом 2-х годин з моменту виявлення такої підозри) з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
А тому апеляційний суд вважає, що доводи апелянта з приводу відсутності в його діях, складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути ним встановленої законом відповідальності за вчиненні адміністративні правопорушення.
Стягнення на ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП та у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є найбільш суворою.
Щодо посилань апелянта на Закон України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким передбачено введення ст. 286-1 КК України та зміну редакції ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.
Законом України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», зміни які були внесені законом №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, до ч.1 ст.130 КУпАП та ст. 286-1 КК України, виключені з цих кодексів. Закон України від 17 червня 2020 року №720-ІХ не було визнано неконституційним чи скасовано у встановленому законом порядку, а тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, працівниками поліції проведено огляд у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.
Отже, приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Будь - яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, апеляційною інстанцією не встановлено.
Враховуючи наведене, вважаю, що доводи апелянта не ґрунтуються на законі, а тому не вбачаю підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 , як про те апелює сторона захисту.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Іліє П.М. – залишити без задоволення. 
Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
апеляційного суду Г.А. Станковська