Ухвала
Іменем України
8 жовтня 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-2575 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого –      ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Донецького апеляційного суду від 9 квітня 2020 року,  
встановив:
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4 засуджено за: ч. 1 ст. 185 КК України на 5 місяців арешту; ч. 2 ст. 185 КК України на  1 рік позбавлення волі; ч.1 ст. 304 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим – 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Звільнено ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.
Вироком Донецького апеляційного суду від 9 квітня 2020 року цей вирок скасовано в частині звільнення від відбування покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, призначено ОСОБА_4 покарання за: ч. 1 ст. 185 КК України 5 місяців арешту;                              ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі; ч. 1 ст. 304 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим – 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання, призначеного           ОСОБА_4 , строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 12 вересня 2019 року по 14 січня  2020 року, включно.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 . 
В іншій частині вирок залишений без зміни.
У травні 2020 року засуджений ОСОБА_4 звертався з касаційною скаргою на судові рішення щодо нього.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 1 червня 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків – 15 днів з дня отримання копії ухвали.
В межах встановленого судом строку, засуджений ОСОБА_4 недоліки касаційної скарги не усунув, і ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 серпня 2020 року йому повернуто його касаційну скаргу.
У серпні 2020 року засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся з касаційною скаргою, в якій просив змінити вирок апеляційного суду і залишити в силі вирок суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 28 серпня 2020 року касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернуто засудженому ОСОБА_4 з підстав, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, як таку, яка подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
У жовтні 2020 року до Суду касаційної інстанції звернувся засуджений ОСОБА_4 із клопотанням про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Донецького апеляційного суду від 9 квітня 2020 року, в якому зазначає, що був посилений карантин, і в той період в нього не було адвоката, а самостійно він не міг подати касаційну скаргу.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Зі змісту положень ст. 429 КПК України слідує, що питання про поновлення строку на касаційне оскарження вирішується судом касаційної інстанції за заявою (клопотанням) особи, поданої разом із касаційною скаргою.
Разом з тим, засуджений наведених вимог закону не дотримався, та подав клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження без нової касаційної скарги.
З огляду на викладене клопотання засудженого ОСОБА_4 не може бути вирішено та підлягає поверненню.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
 
постановив:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Донецького апеляційного суду від 9 квітня 2020 року повернути.
Ухвала  оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                  ОСОБА_5