УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
28 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/23271/19
провадження № К/9901/25223/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі № 640/23271/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
У листопаді 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва, в якому позивач просив:
(і) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування;
(іі) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16 231 грн.
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 26.05.2020 відмовив ОСОБА_1 в позові.
ОСОБА_1 оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку.
Ухвалою від 18.08.2020 Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2020 та залишив без руху апеляційну скаргу з огляду на те, що на порушення вимог пункту 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) заявник до скарги не долучив документ про сплату судового збору. Одночасно суд надав заявнику десятиденний строк з дня вручення копії згаданої ухвали для усунення зазначеного недоліку.
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2020 повернув особі, яка її подала.
Вважаючи означену ухвалу такою, що постановлена з порушенням вимог процесуального закону, представник позивача оскаржив її в касаційному порядку.
Перевіряючи правильність висновків суду апеляційної інстанції та обґрунтованість доводів касаційної скарги, Верховний Суд керується такими мотивами.
Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції взяв до уваги те, що Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.08.2020 апеляційну скаргу залишив без руху через невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, а саме: ненадання заявником документа на підтвердження сплати ним судового збору, а у встановлений судом строк особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги.
Колегія суддів зважає на те, що пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №  731-IX від 18.06.2020 визначає, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту  4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту  3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Отже, законодавець обмежив строки, встановлені відповідно до пункту 3 розділу «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 02.04.2020 до 16.07.2020), які закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом № 731-ІХ від 18.06.2020.
Беручи до уваги те, що 17.07.2020 набрав чинності Закон № 731-IX від 18.06.2020, то саме з цієї дати втратили чинність правила щодо продовження процесуальних строків, передбачених КАС України, які були встановлені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020.
Натомість продовження карантинних заходів на підставі постанови Кабінету Міністрів від 26.08.2020 № 760 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» не впливає на перебіг процесуальних строків, встановлених КАС України, зокрема й на обчислення строку усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки не зупиняє відповідні строки, які визначені процесуальним законом, та не продовжує їх.
Зважаючи на викладене Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції під час розв`язання питання про взяття до провадження апеляційної скарги надав правильну оцінку матеріалам апеляційної скарги з погляду дотримання скаржником вимог КАС України щодо форми та змісту відповідного процесуального документа, а аргументи касаційної скарги стосовно цього питання не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом положень частини другої цієї самої статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія зазначеної норми поширюється, з-поміж іншого, на ухвали суду апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, і до цього переліку також належить й ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
З огляду на викладене, а також беручи до уваги той факт, що зміст оскарженої ухвали свідчить про правильне застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись положеннями статей 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №  640/23271/19.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб