ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 р.	Справа № 623/2776/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Герцов О.М., вул. Соборна, 52, м. Ізюм, Ізюмський, Харківська, 64309, повний текст складено 21.09.20 року по справі № 623/2776/20
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області                   
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області, в якому просила суд:
-  скасувати постанову № 1 від 03 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області та провадження у справі закрити.
Адміністративний позов мотивований тим, що 03 липня 2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області за результатами розгляду протоколу № 5 від 01.06.2020 року складеному головним спеціалістом з благоустрою відділу контролю благоустрою міста Юрєнєвою Т.М. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, згідно з якої ОСОБА_1 , яка є головою правління ОСББ «Оберіг-Ізюм», видалила сміття, що не входить до складу твердих побутових відходів без відповідного договору поруч з контейнером КП «Благоустрій м.Ізюма», чим порушила п.9.33 Правил благоустрою міста Ізюма. Вказану постанову позивач вважає незаконною.
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.09.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.09.2020 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач не довів правомірності постанови № 1 від 03 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з настуних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 03 липня 2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області за результатами розгляду протоколу № 5 від 01.06.2020 року складеного головним спеціалістом з благоустрою відділу контролю благоустрою міста Ізюма Юрєнєвою Т.М. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, згідно з якою ОСОБА_1 , яка є головою правління ОСББ «Оберіг-Ізюм», видалила сміття, що не входить до складу твердих побутових відходів без відповідного договору, поруч з контейнером КП «Благоустрій м.Ізюма», чим порушила п.9.33 Правил благоустрою міста Ізюма. (а.с.6)
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 5 від 01.06.2020 року громадянка ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 152 КУпАП, а саме 14.05.2020 року об 09 год. 57 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , допустила видалення сміття, що не входить до складу твердих побутових відходів без відповідного договору поруч з контейнером КП «Благоустрій м.Ізюма», чим порушила п.9.33 Правил благоустрою міста Ізюма.(а.с.9).
Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області № 1 від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривен.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.
Відповідно до «Правил благоустрою території міста Ізюма» затверджених рішенням Ізюмської міської ради № 1146 від 27.07.2017 року зазначено:
-п. 9.1.2 - суб`єкти благоустрою при поводженні з відходами зобов`язанні укладати договори на вивезення (збирання, зберігання, перевезення, знешкодження, видалення і захоронення) відходів згідно з вимогами чинного законодавства;
-п. 9.1.11 - забороняється вивозити і звалювати відходи, траву, гілля, деревину, листя, землю,сніг,кригу у не відведених для цього місцях та влаштовувати звалища.
- п. 9.3.3. - негабаритні відходи (меблі, побутова техніка, новорічні ялинки тощо), залишки від поточного ремонту квартир складаються в спеціально відведених місцях контейнерних майданчиків з наступним замовленням спеціалізованого транспорту для вивезення негабаритних відходів на платній основі.
Так, статтею 152 КУпАП передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Положеннями статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
За змістом статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, в тому числі питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (стаття 283 КУпАП).
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що під час відсутності особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення, останню може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду  справи і якщо  від неї не надійшло  клопотання про відкладення  розгляду  справи.  
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Матеріалами справи встановлено, що позивачу 19.06.2020 направлялося  повідомлення про розгляд 03.07.2020 о 10:00 год. справи про адміністративне правопорушення, яке нею отримано 02.07.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Однак, відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення без доказів своєчасного сповіщення позивача про час і місце її розгляду, що позбавило позивача можливості скористатися правами, визначеними частиною першою статті 268 КУпАП під час розгляду справи.
Колегія суддів зауважує, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.
При цьому, статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів зазначає, що в полі протоколу "Суть правопорушення" інспектором з благоустрою не в повній мірі зазначено обставини адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , адже видалення сміття поруч з контейнером КП "Благоустрій м. Ізюма", що не входить до складу твердих побутових відходів без відповідного договору це загальне поняття, що включає в себе ряд порушень, за які передбачена відповідальність п. 9.3.3 "Правил благоустрою території міста Ізюма» затверджених рішенням Ізюмської міської ради № 1146 від 27.07.2017, а саме негабаритні відходи (меблі, побутова техніка, новорічні ялинки тощо), залишки від поточного ремонту квартир складаються в спеціально відведених місцях контейнерних майданчиків з наступним замовленням спеціалізованого транспорту для вивезення негабаритних відходів на платній основі. Аналогічні висновки містить постанова № 1 від 03.07.2020, в якій зазначено, що Головою правління ОСББ "ОБЕРІГ-ІЗЮМ" Новотною О.Я. порушено правила благоустрою, а саме видалено сміття, що не входить до складу твердих побутових відходів без відповідного договору поруч з контейнером КП "Благоустрій м. Ізюм", що є порушенням п. 9.3.3. Правил благоустрою міста Ізюм.
Слід зауважити, що відповідно до пояснювальної записки до протоколу № 5 від 01.06.2020 інспектором Юрєнєвою Т.М. зазначено, що зафіксовано викид скошеної трави поряд з контейнером КП "Благоустрій м. Ізюма", тоді як протокол та постанова взагалі не містить таких відомостей.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вказане правопорушення, зокрема доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 порушено п. 9.3.3. Правил благоустрою міста Ізюм.
В свою чергу, позивач не визнає факту вчинення ним порушення.
Колегія суддів зауважує, що єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.
Проте зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному прав, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятої ним постанови № 1 від 03.07.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності заст. 152 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.
За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки доведено, що оскаржувана постанова відповідача у спірних правовідносинах не відповідає критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.09.2020 року по справі № 623/2776/20  скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити. 
Скасувати постанову № 1 від 03 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області та провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  19.11.2020 року