13.10.20
22-ц/812/1445/20
Справа №487/2196/19 Головуючий суду першої інстанції – Гаврасієнко В.О.
Провадження №22-ц/812/1445/20 Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року                                                        м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Локтіонової О.В.,
суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д.,
за участі: 
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – ОСОБА_2 ,
представника відповідача – Туз І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2020 року, ухвалене о 9 год.05 хв. під головуванням судді Гаврасієнка В.О. в приміщенні суду у м.Миколаєві, повний текст якого складено 06 липня 2020 року, за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про визнання незаконними та скасування наказів і рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду вищезазначений позов до комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (далі – КП «Миколаївелектротранс»), який обґрунтовував наступним.
З 16 серпня 2016 року він обіймав посаду водія тролейбуса 3-го класу КП «Миколаївелектротранс».
Наказом КП «Миколаївелектротранс» №41/А від 27 лютого 2019 року його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності із оголошенням догани та позбавлення 100% премії за лютий 2019 року за дві події, які відбувалися 11 січня та 06 лютого 2019 року.
Перший випадок стосується скарги пасажира тролейбуса, з якою він не згоден, оскільки вважав, що його дії, як водія тролейбуса відповідали посадовій інструкції, а описана у скарзі ситуація сталася з вини пасажира. Друга ситуація виникла у зв`язку із конфліктом між ним та іншим водієм тролейбуса, який був ініціатором конфлікту.
12 березня 2019 року наказом КП «Миколаївелектротранс» №123/к позивача звільнено з займаної посади відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України на підставі рішення атестаційної комісії від 12 березня 2019 року, у якому було констатовано систематичне невиконання ним службових обов`язків.
Позивач зазначав, що він не відмовлявся від виконання своїх обов`язків на технічно справному тролейбусі. А оскільки відповідачем для виконання ним обов`язків водія тролейбуса були надані частина транспортних засобів, які не відповідали встановленим нормативам, а частина таких, щодо яких в нього відсутній допуск керування, то він обґрунтовано відмовився ними керувати.
Позивач вказував, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбулося без належного обґрунтування з боку роботодавця його вини. Рішення атестаційної комісії не може бути підставою для його звільнення, оскільки воно прийнято із порушенням положення про атестаційну комісію та поза межами її компетенції.
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив визнати дії КП «Миколаївелектротранс» протиправними та скасувати рішення атестаційної комісії від 26 лютого та 12 березня 2019 року в частині, що стосується ОСОБА_1 , скасувати накази КП «Миколаївелектротранс» №41/А від 27 лютого 2019 року та №123/к від 12 березня 2019 року в частині накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді догани та позбавлення премії в розмірі 100% за лютий 2019 року та звільнення з роботи.
Також, ОСОБА_1 просив суд поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також премію за лютий 2019 року.
КП «Миколаївелектротранс» проти задоволення позову заперечувало та просило відмовити у його задоволенні. Обґрунтовуючи свій відзив, відповідач наголошував на законності та обґрунтованості притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та подальшого звільнення.
Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 26 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано неправомірними та скасовано рішення атестаційної комісії від 26 лютого 2019 року відносно  ОСОБА_1 , наказ КП «Миколаївелектротранс» №41/А від 27 лютого 2019 року в частині накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді позбавлення премії 100%, наказ КП «Миколаївелектротранс» №123/к від 12 березня 2019 року «Про припинення трудового договору (контракту)».
ОСОБА_1 поновлено на посаді водія тролейбуса 3-го класу КП «Миколаївелектротранс» з 12 березня 2019 року. 
З КП «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 березня 2019 року по 25 червня 2020 року в сумі 133 378,84 грн. без врахування обов`язкових зборів, податків та платежів.
З КП «Миколаївелектротранс» на користь держави стягнуто 1536,80 грн. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що були відсутні підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення 27 лютого 2019 року, а також відповідачем було порушено порядок накладення на позивача дисциплінарного стягнення. За такого, суд вважав, що звільнення позивача було незаконним, а тому його вимоги повинні бути частково задоволені.
Не погодившись з рішенням суду, КП «Миколаївелектротранс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказував на те, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Представлені суду докази доводять, що до позивача обґрунтовано було застосовано дисциплінарні стягнення та звільнено з роботи. Порядок притягнення його до дисциплінарної відповідальності було дотримано. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення (ст.147 КЗпП України).
Згідно з ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст.149 КЗпП України).
Відповідно до ст.ст.148, 151 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.
Пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
З аналізу зазначених норм трудового законодавства вбачається, що вирішуючи трудовий спір необхідно враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України, а тому необхідно з`ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов`язків позивачем передувало його звільненню. 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.22, 23 постанови від 6 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП України, чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. 
У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково, і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. 
З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2016  ОСОБА_1  прийнято на посаду водія тролейбуса 3 класуКП «Миколаївелектротранс».
14 січня 2019 року до КП «Миколаївелектротранс» надійшла скарга від пасажира тролейбуса, у якій зазначено, що 11 січня 2019 року внаслідок дій ОСОБА_1 дверима тролейбусу їй було зажато ногу, однак водій не приніс вибачень та не надав пояснень щодо вказаної ситуації (т.1 а.с.49).
06 лютого 2019 року водії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на очах потенційних пасажирів допустили конфлікт між собою, чим дискредитували імідж підприємства.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 тролейбус, яким він керував, знаходився на кінцевій зупинці у зв`язку з його обідньою перервою. Під час перерви він заснув. Прокинувся від нецензурної лайки та стуків по двері тролейбуса водія ОСОБА_3 , який просив його проїхати вперед, щоб він міг поставити штанги на запасну лінію. Він відмовився це зробити, виходячи з такої поведінки ОСОБА_3 (т.1 а.с.42).
ОСОБА_3 у своїх поясненнях підтвердив той факт, що конфлікт із застосуванням нецензурної лексики відбувся через неможливість його скористатися допоміжною лінією, оскільки попереду нього стояло 2 тролейбуси, одним із водіїв якого був ОСОБА_1 . Останній відмовився проїхати вперед, щоб він поставив штанги, які не доставали до допоміжної лінії (т.1 а.с.43).
Причину конфлікта підтвердила і кондуктор ОСОБА_4 у своїх письмових поясненнях (т.1 а.с.44).
Згідно з актом від 20.02.2019 р. ОСОБА_1 відмовився написати пояснювальну записку з приводу причини неявки на засідання атестаційної комісії 19.02.2019 р., а також відмовився отримати документи про необхідність явки на засідання цієї комісії 26.02.2019 р. (т.1 а.с.45-47).
26 лютого 2019 року на засіданні атестаційної комісії з розгляду порушень Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамваю та тролейбусу та інших недоліків у роботі водіїв міського електротранспорту (далі – Атестаційна комісія) розглянуто скаргу пасажира тролейбусу від 11 січня 2019 року, конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 06 лютого 2019 року, а також неявку позивача на атестаційну комісію 19 лютого 2019 року. Рекомендовано водіям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оголосити догану та позбавити преміальної винагороди в розмірі 100% за лютий 2019 року (т.1 а.с.39).
Наказом КП «Миколаївелектротранс» №41/А від 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 за вказані дії оголошено догану та позбавлено премії в розмірі 100% за лютий 2019 року (т.1 а.с.109). 
З Положення про Атестаційну комісію КП «Миколаївелектротранс» випливає, що основними завданнями комісії є: визначення кваліфікації водіїв трамвая та тролейбуса; розгляд питань щодо присвоєння та підвищення класу кваліфікації водіям трамвая (тролейбуса); розгляд порушень транспортної дисципліни, ПДР, ПЕТТ та недоліків у роботі водіїв та інших посадових осіб, що мають посвідчення водія трамвая (тролейбуса), та слухачів учбово-виробничого центру з підготовки водіїв трамвая та тролейбуса; розгляд питань щодо преміювання та депреміювання, а також звільнення з роботи водіїв електротранспорту, відрахування слухачів тощо. Остаточне рішення щодо зниження класу кваліфікації, застосування дисциплінарних стягнень або подальшої роботи водія приймає керівник підприємства шляхом видання наказу (т.1 а.с.50-53). 
Правила внутрішнього трудового розпорядку робітників КП «Миколаївелектротранс», серед інших, визначають такі обов`язки робітників: стримуватися від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки, поводитися гідно, бути взаємо-ввічливими у зверненні один до одного і до присутніх (т.1 а.с.102-105). 
11 березня 2019 року позивач звернувся зі скаргою на дії роботодавця до Управління Держпраці у Миколаївській області (т.1 а.с.14).
Цього ж дня ОСОБА_1 надав пояснення КП «Миколаївелектротранс», у яких вказав, що в цей день він був допущений до роботи, однак запропоновані йому для роботи транспортні засоби у кількості 3 одиниць (№№3150, 3140, 3135) не відповідали нормативам щодо їх експлуатації, а щодо 2 одиниць (№№3161, 3162), то у нього відсутній допуск до роботи, тому від відмовився від виходу на маршрут (т.1 а.с.15).
Згідно з актом №2/34-1/2 від 10.04.2019 р. у КП «Миколаївелектротранс» з 01 березня по 10 квітня 2019 р. проводилися роботи, пов`язані з державним технічним оглядом рухомого складу тролейбусних машин. Тролейбуси №№3150, 3140, 3135, 3161, 3162 є справними (т.1 а.с.114-116).
Відповідно до акту інспекційного відвідуванняКП «Миколаївелектротранс» Управлінням Держпраці у Миколаївській області №МК1156/895/АВ від 15.04.2019 р. порушень законодавства про працю виявлено не було (т.1 а.с.117-119).
12 березня 2019 року на засіданні Атестаційної комісії розглянуто скаргу приймальника-відправника ОСОБА_5 на водія ОСОБА_1 від 06 березня 2019 р., а також відмову ОСОБА_1 від 11 березня 2019 р. від виїзду на лінію на запропонованих п`яти тролейбусах. За результатами розгляду Атестаційною комісією винесено подання на ім`я директора щодо звільнення ОСОБА_1 за систематичне невиконання покладених на нього обов`язків буз поважних причин на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с.40).
Наказом КП «Миколаївелектротранс» №123/к від 12 березня 2019 року ОСОБА_1 згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України звільнено з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором (т.1 а.с.110).
З довідки профспілки КП «Миколаївелектротранс» випливає, що ОСОБА_1 не був членом профспілки (т.1 а.с.111).
З службових записок, заяв та звернень, наданих позивачем, вбачається що він неодноразово протягом 2016-2019 років звертався до керівництва відповідача, міського голови та місцевих депутатів з приводу невідповідності тролейбусів нормам експлуатації, а також наявності недоліків у роботі працівників КП «Миколаївелектротранс» (т.1 а.с.61-89). 
За відомостями особової картки, наказів КП «Миколаївелектротранс» ОСОБА_1 неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності протягом 2017-2018 років (30.01.2017 р., 07.09.2017 р., 22.03.2018 р., 13.06.2018 р., 24.07.2018 р.). Даних про оскарження ним вказаних наказів матеріали справи не містять.
З колективного звернення працівниківКП «Миколаївелектротранс», службових записок, пояснювальних заяв випливає, що за час роботи ОСОБА_1 на вказаному підприємстві він допускав безліч конфліктів з працівниками, неодноразово ображав колег, погрожував насильством, систематично порушував посадову інструкцію водія (т.1 а.с.120-139, 167, 168). 
Вказане, а також небажання позивача виходити на лінію на справних тролейбусах, підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є помилковим.
Досліджені докази свідчать, що позивача обґрунтовано було притягнуто до дисциплінарної відповідальності 27 лютого 2019 року, оскільки він під час конфлікту з іншим водієм відмовився переставити тролейбус, щоб надати останньому доступ до допоміжної лінії, що свідчить про порушення ним підпунктів «а», «з» пункту 11 Правил внутрішнього трудового розпорядку КП «Миколаївелектротранс» та покладених на нього трудовим договором обов`язків. 11 березня 2019 року ОСОБА_1 відмовився від виїзду на лінію, мотивуючи це несправністю запропонованого рухомого складу. Однак вказане, спростовується матеріалами справи.
Відповідач належними та допустимими доказами довів, що ним при накладенні на позивача дисциплінарних стягнень у вигляді догани та при звільненні позивача не було порушено вимог законодавства про працю, так як із представлених доказів випливає, що по кожному випадку порушення позивачем трудової дисципліни проводилося розслідування, з матеріалів яких вбачається про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, йому пропонувалося дати пояснення по кожному факту.
За такого, оскільки позивач неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, і знову здійснив порушення трудової дисципліни, що виразилося у відмові здійснювати перевезення пасажирів тролейбусами, які не були визнані несправними, відповідач з урахуванням тяжкості вчиненого проступку та попередньої поведінки позивача, обґрунтовано вважав, що звільнення в даному випадку є єдиним заходом дисциплінарного стягнення. 
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Оскільки рішення суду скасоване, а позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях за позовами про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, сплачений відповідачем судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3638,98 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» задовольнити. 
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про визнання незаконними та скасування наказів і рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Компенсувати комунальному підприємству Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» за рахунок держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3638,98 грн., сплачений згідно з платіжними дорученнями №2796 від 03 серпня 2020 року та №3061 від 20 серпня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий          О.В. Локтіонова 

Судді                 С.Ю. Колосовський 

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2020 року.