УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

17 грудня 2020 року 
м. Київ
справа №640/689/19
провадження №К/9901/34589/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Берназюка Я.О., Стародуба О.П.

перевіривши касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2020 у справі №640/689/19 за позовом Державної служби геології та надр України до ТОВ «БСФ» про анулювання спеціального дозволу,
У С Т А Н О В И В:
У січні 2019 року позивач, Державна служба геології та надр України, звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:
припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №5834 від 23.08.201, виданого ТОВ «БСФ».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2020, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, Державна служба геології та надр України звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення судів першої і апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Дослідивши зміст касаційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що зазначену скаргу належить залишити без руху з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами п. п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлюють, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга не відповідає вимогам, встановленим п. 4 ч.    2 ст.    330 КАС України, оскільки заявник у касаційній скарзі не конкретизував підставу касаційного оскарження судових рішень, на яку посилається у тексті своєї скарги, а саме: п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України - немає висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (щодо застосування норм ч. 7 статті 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».
Верховний Суд наголошує, що для усунення недоліків касаційної скарги заявник має чітко визначити, щодо питання застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права Верховний Суд не сформулював правової позиції, а також вказати, у межах яких саме подібних правовідносин немає висновку Верховного Суду (охарактеризувати зміст відносин (певний їхній аспект), яких (якого) стосується касаційна скарга, для можливості чіткого визначення відсутності правових висновків Верховного Суду за критерієм подібності предмету спірних відносин).
Отже, для усунення недоліків касаційної скарги відповідачеві слід конкретизувати наведену підставу для касаційного оскарження судових рішень або вказати інші/додаткові підстави касаційного оскарження.
Керуючись приписами ст. ст. 330, 332 КАС України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2020 у справі №640/689/19 залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб