П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2183/20	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності II групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, яке оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 3.04.2020р. №54;
- зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у разі встановлення інвалідності II групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013р. №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16, 16-3 ЗУ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 21.12.1991р. №2011-ХІІ у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1.01.2020р., з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що із січня 2013р. по 6.05.2019р. він проходив військову службу у ЗСУ, під час якої у липні 2014р. при виконанні бойового завдання в антитерористичній операції в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав травму. Під час первинного огляду органами МСЕК йому встановлено 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. У січня 2020р. позивачу було встановлено II групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим він звернувся із відповідною заявою до військового комісаріату про розгляд питання щодо виплати одноразової грошової допомоги як інваліду II групи. Рішенням Міністерства оборони України від 3.04.2020р. №54 позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги.
Позивач вважає зазначене рішення протиправним та незаконним, у зв`язку із чим звернувся суд із відповідним позовом.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020р. у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись із даним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції визнав правомірною відмову Міністерства оборони України в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення інвалідності II групи, оскільки з часу первинного встановлення втрати працездатності до встановлення інвалідності сплив дворічний строк.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що з 8.01.2013р. по 16.05.2019р. ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.
10.07.2014р. при виконанні бойового завдання в антитерористичній операції в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав травму, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 21.07.2014р. №1454. 
20.02.2015р. під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 встановлено 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової, служби, у зв`язку з цим позивачу була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога по втраті працездатності в сумі 12 789грн..
27.01.2020р. ОСОБА_1 було встановлено II групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №420882 від 27.01.2020р.. У зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся із заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби.
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №54 від 3.04.2020р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки встановлення ІІ групи інвалідності відбулось у понад 2 річний термін з первинного встановлення ступеня втрати працездатності.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних дій та рішень відповідача, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність, судова колегія виходить з наступного.
Так, у відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Приписи ст.46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями ст.41 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до ч.1 ст.16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 21.12.1991р. №2011-ХІІ (надалі – Закон №2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 ст.16 цього ж Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п.4);
- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (п.5).
Згідно ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Положенням Закону №2011-ХІІ кореспондує п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013р. №975, який також передбачає, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Отже, зазначені правові норми передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності чи ступеня втрати працездатності.
Як вбачається із матеріалів справи, що з дня первинного встановлення позивачу ступеню втрати працездатності (20.02.2015р.) до дня встановлення II групи інвалідності (27.01.2020р.) минуло понад два роки. 
Таким чином, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020р. у справі №806/714/18.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач правомірно прийняв рішення про відмову в призначені одноразової грошової допомоги відповідно ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                          О.В.Яковлєв