ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер справи 657/1785/18 Головуючий в І інстанції Ковальчук О.В.
Номер провадження 22-ц/819/1749/2020 Доповідач Полікарпова О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого	Полікарпової О.М.,	
суддів:	Воронцової Л.П.,	
  	Пузанової Л.В,	
секретар	Сікора О.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області у складі судді Ковальчук О.В. від 28 вересня 2020 року за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахування уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_2 кошти в сумі 126 096 грн., визнати протиправними дії відповідачів щодо залучення його до оформлення та укладення кредитного договору В-41/0254/08/03, в порушення вимог ст. 10 п. 5 Закону України «Про кредитні спілки».
Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що в грудні 2006 року, на прохання відповідача ОСОБА_2 , він дав згоду бути поручителем по кредиту в сумі 56 986 грн., виданого Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» відповідачу ОСОБА_2 , та підписав кредитний договір № В-41/0254/08/3/03 в якості поручителя. 
В подальшому, у зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 , він особисто сплатив її борг в сумі 56 986 грн. на користь КС «Центр фінансових послуг», що підтверджується квитанцією № 4970275-1 від 28 серпня 2013 року. Крім того, для погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, на підставі виконавчого листа, відбулася реалізація належної йому на праві власності земельної ділянки на суму 63 290,50 грн., що підтверджується актом про проведення прилюдних торгів від 14 листопада 2017 року. Кошти від реалізації вказаної земельної ділянки були перераховані КС «Центр фінансових послуг». Також ним було понесено витрати на здійснення виконавчих дій, з урахуванням яких, загальна сума сплачених коштів становить 126 096 грн. 
Поряд з цим, кредитний договір №В-41/0254/08/03, на його думку, є нікчемним, оскільки він ніколи не був членом кредитної спілки, тому і не міг бути стороною кредитного договору.
Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про визнання дій відповідачів протиправними та стягнення коштів задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 126 096 грн. в порядку регресу, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1260, 96 грн.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення скасувати, постановити нове, яким задовольнити його вимоги в повному об`ємі, визнати протиправними дії щодо залучення його поручителем по кредиту в сумі 56 986 грн. та стягнути з відповідачів солідарно майнову шкоду в сумі 126 096 грн. 
Апелянт посилається на неправильну оцінку судом доказів у справі.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відповідність судового рішення в оскаржуваній частині нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до такого висновку. 
Як визначено у частинах 1 та 2 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 ЦК України встановлені до правочину такі вимоги:
1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Вказуючи про недійсність кредитного договору, позивач посилається на те, що він, як поручитель по кредитному договору, не був членом кредитної спілки, а тому цей договір укладено сторонами договору в порушення вимог Закону України «Про кредитні спілки». 
Так, судом встановлено, що 30 грудня 2008 року ОСОБА_1 , в числі інших поручителів, підписав кредитний договір № В-41/0254/08/3/03, в якому поручився за виконання ОСОБА_2 зобов`язання повернути кредитній спілці в строк до 25.12.2013 року кредитні кошти в сумі 56 986, 36 грн., а також відсотки за користування коштами (а.с.6). Умовами договору сторони погодили порядок сплати відсотків за користування кредитними коштами та обумовили, що він діє до повного припинення зобов`язань. Також у кредитному договорі, крім основної заборгованості та відсотків за користування кредитом передбачена відповідальність позичальника у вигляді пені.
Разом з кредитним договором ОСОБА_1 підписав анкету поручителя (а.с.34). Підписання кредитного договору і анкети поручителя позивач не заперечує. 
У частинах першій, другій статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб їх членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.
Абзацом третім частини першої статті 21 цього Закону передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. 
Відповідно до Ліцензійних умов проведення діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг, затверджених розпорядженням комісії з регулювання фінансових послуг України від 02 грудня 2003 року № 14, діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної спілки, а також коштів кредитних спілок, що є їх членами, та коштів спільних фінансових фондів асоціації кредитних спілок, утворених їх членами, не потребує отримання ліцензії.
У відповідності до ч 5 статті 10 Закону України «Про кредитні спілки», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок.
Зазначене положення закону кореспондується з положеннями п.14.2 Статуту Кредитної спілки «Центр фінансових послуг, затвердженого рішенням загальних зборів кредитної спілки 20.05.2007 року та зареєстрованого Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією (а.с.84-85). 
З матеріалів справи також вбачається, що за рішенням спостережної ради КС «Центр фінансових послуг» №128-1 від 04 червня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийнято членами вказаної кредитної спілки (а.с.32). Прийом відбувся на підставі їх письмових заяв (а.с.81) та сплати ними вступного т а обов`язкового внесків (а.с.82, 83).
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд виходив з того, що наявними у справі доказами підтверджується членство позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 в КС «Центр фінансових послуг». Разом з тим, суд зазначив, що жодним законом не передбачено обов`язковою умовою для поручительства за зобов`язаннями члена кредитної спілки членство також і для поручителя.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується. При цьому слід прийняти до уваги те, що договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає за умови існування основного. Закон «Про кредитні спілки» не містить вимоги про те, що поручителем може бути виключно член кредитної спілки. 
За положеннями статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
На думку колегії суддів, наявні у справі докази свідчать про те, що оспорюваний договір відповідає вимогам чинного законодавства, містить всі суттєві умови, передбачені законом для договорів, які мають істотне значення та були погоджені сторонами, волевиявлення позивача на укладення договору було вільним, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. 
Посилання апелянта на те, що підпис у заяві про прийняття його в члени кредитної спілки йому не належить, не підтверджуються належними доказами, яким може бути висновок почеркознавчої експертизи, про яку апелянт не заявляв. Крім того, ця обставина у даних правовідносинах немає правового значення, так як законом не заборонено поручительство особи, яка не є членом кредитної спілки за зобов`язаннями особи, яка є членом кредитної спілки.
За таких обставин доводи апелянта про те, що кредитна спілка «Центр фінансових послуг» не мала права залучати його для укладення кредитного договору в якості поручителя, колегією суддів відхиляються. 
ОСОБА_2 рішення суду не оскаржувала, а тому судом апеляційної інстанції законність рішення, постановленого щодо неї, не переглядається. 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи.
Керуючись статтями  374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова
Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Пузанова