Ухвала
 
06 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 373/1410/16-ц
провадження № 61-4603св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву судді Білоконь О. В. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 
від 05 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 29 січня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 20 жовтня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передачу її у приватну власність ОСОБА_2 ».
 
У березні 2019 року від ОСОБА_1  надійшла касаційна скарга на вищезазначені судові рішення, в якій він просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі: Білоконь О. В.        (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у вищезазначеній справі. 
 
Суддею-доповідачем Білоконь О. В. заявлено самовідвід у вказаній справі, оскільки вона брала участь у розгляді іншої справи за участю вказаних сторін у справі, де висловлювала свої правові позиції, зокрема, була суддею-доповідачем у суді апеляційної інстанції у справі 
№ 361/7154/16-ц за позовом 1019/2140/12-ц за позовом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області до ОСОБА_1 про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, скасування його державної реєстрації та скасування рішень органів місцевого самоврядування та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, скасування його державної реєстрації та скасування рішень органів місцевого самоврядування.
 
У цій справі № 373/1410/16-ц та у справі № 1019/2140/12-ц спір стосується земельної ділянки по АДРЕСА_1 і позовні вимоги є взаємопов`язаними.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, яким передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. 
 
Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).
 
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).
 
Щодо оцінки наявності підстав для самовідводу за суб`єктивним критерієм, то відсутні підстави стверджувати, що суддя Верховного Суду Білоконь О. В. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
 
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть існувати побоювання учасників справи при розгляді справи щодо відсутності безсторонності у певного судді, що об`єктивно виправдані.
 
Той факт, що суддя Верховного Суду Білоконь О. В. була суддею-доповідачем у суді апеляційної інстанції у справі № 1019/2140/12-ц, зі сторони стороннього спостерігача може викликати сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді Білоконь О. В. під час розгляду цієї справи № 373/1410/16-ц, позови яких є взаємопов`язаними.
 
З метою недопущення сумнівів сторін у справі в об`єктивності, неупередженості судді та суду у розгляді зазначеної справи та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду, заява судді Білоконь О. В. про самовідвід підлягає задоволенню.
 
Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву судді Білоконь О. В. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 
від 05 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 29 січня 2019 року задовольнити.
 
Справу передати на автоматизований розподіл. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                                        
    О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара