ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8456/20 Справа № 212/4806/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 212/4806/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.,
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Меланчук Ігор Віталійович, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року, яке постановлено суддею Чорним І.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 серпня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Меланчук Ігор Віталійович, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі – ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності. Висновком МСЕК у 2013 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 50 % з 20 лютого 2013 року по 01 березня 2014 року, з наступним переоглядом 01.02.2014 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи. При повторних переоглядах у 2014 - 2019 роках відсоток втрати професійної працездатності та група інвалідності не змінилась.
При повторному переогляді, 13.02.2019 року позивачу було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 50 % з 01 березня 2019 року по 01 березня 2021 року за трудовим каліцтвом у 2012 році та визнано людиною з інвалідністю третьої групи, з наступним переоглядом 01.02.2021 року.
Просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 236 150,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2020  року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 65 000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Меланчук І.В., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Також, просить врахувати, що внаслідок отриманої травми та значної втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок отриманої травми, позбавлений реалізувати свої звички та бажання, свої наміри в професійній сфері, змушений залучати додаткові зусилля та ресурси для організації життя, навіть при пересуванні та виконанні робіт по господарству позивач систематично відчуває біль в спині, обмеження рухливості при ходьбі в попереково-крижовому, шийному, грудному відділі хребта, на теперішній час стан його здоров`я не відновлений, негативні зміни у його житті довготривалі.
При цьому, наводить в апеляційній скарзі, як приклад, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 275 000 гривень, за умови, що позивачем втрачено 100 % професійної працездатності. 
Також, на постанову Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 522/3388/18, якою визнано розумним, виваженим та справедливим грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 233 000 грн., яке стягнуто з відповідача-роботодавця на користь позивача за умови втрати ним 75% професійної працездатності.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник ПАТ «Кривбасзалізрудком» зазначає про те, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, як безпідставна та необґрунтована.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Меланчука І.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та позивача ОСОБА_1 , що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 21 жовтня 2002 року по 10 червня 2013 року працював прохідником на дільниці 1 шахти «Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с. 34-40). 
10.06.2013 року позивач звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 40).
04 вересня 2012 року з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав ушкодження здоров`я у вигляді сполученої травми, а саме: закрита хребтово-мозкова травма: компресіонний перелом тіла хребця С6. Забій корінців С6, С7 спинного мозку. Закрита травма грудної клітини. Перелом 1, 5 ребер справа, перелом 3 ребра зліва. Розрив правої легені. Забій тулуба, кінцівок голови. Помірний верхній парапарез. Правобічний пневмоторакс. (а.с.20-23).
Відповідно до розділу 4 Акту від 06.12.2012 року форми Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку, причинами нещасного висновку, під час якого був травмований ОСОБА_1 є невиконання вимог інструкції з охорони праці та посадових обов`язків ( а.с. 24-27).
У розділі 6 цього Акту зазначено, що особами, дії або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку є: ОСОБА_1 , прохідник дільниці № 1 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», усував несправність ПНМ-3 без відключення подачі стисненого повітря, не вивівши з фіксації рукоятку управління, чим порушив: ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», п. 3,4,5 «Інструкції з охорони праці для прохідника»; ОСОБА_2 , гірничий майстер дільниці № 1 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не забезпечив безпечну організацію робіт, чим порушив п.2.24 «Посадової інструкції майстра гірничого дільниці гірничопідготовчих робіт» (а.с.24-27).
Висновком МСЕК від 20.02.2013 року ОСОБА_1 було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 50 % з 20 лютого 2013 року по 01 березня 2014 року, з наступним переоглядом 01.02.2014 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи. 
При повторних переоглядах у 2014 - 2019 роках відсоток втрати професійної працездатності та група інвалідності не змінювався.
При повторному переогляді, висновком МСЕК від  13.02.2019 року, позивачу було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 50 % з 01 березня 2019 року по 01 березня 2021 року за трудовим каліцтвом у 2012 році та визнано людиною з інвалідністю третьої групи, з наступним переоглядом 01.02.2021 року.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманням ним на виробництві виробничої травми.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв`язку з сполученою травмою. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований стійкий дистабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивачки та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування   моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з травмуванням у 2012 році, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у розмірі 50 %, його визнано людиною з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває обмеження рухливості при ходьбі в попереково-крижовому, шийному грудному відділах хребта, слабкість та оніміння в руках. Постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, розпачу. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманої травми, що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, визнання позивача особою з інвалідністю третьої групи, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 65 000,00 грн. до 150 000,00 грн.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави та збільшує цей розмірі з 840,80 грн. до 1500,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.
Крім того, з відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 2250,00 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (1500,00 грн. х 150%).
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Меланчук Ігор Віталійович,- задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року змінити, збільшивширозмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь  ОСОБА_1 з 65 000,00 гривень до 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
Рішення  Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судового збору з 840 гривень 80 копійок до 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» за подання апеляційної скарги позивача на користь держави судовий збір у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: