ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/1586/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року (суддя Жук Р.В., м. Кропивницький) у справі № 340/1586/20
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області
про скасування податкових повідомлень-рішень,- 

встановив:

У травні 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області:
-          № 00000743200, яким до неї застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- № 00000753200, яким до неї застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 позовні вимоги задоволено.
В обґрунтування вказаного рішення суд першої інстанції зазначив про протиправність застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій, оскільки остання на час винесення спірних рішень не була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності. А фінансові санкції, передбачені спірними податковими повідомленнями-рішеннями, підлягають застосуванню тільки до суб`єктів підприємницької діяльності.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Кіровоградській області оскаржило його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав на незаконність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки останнє прийнято в результаті неправильного та неповного дослідження доказів, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що факт продажу ОСОБА_1 , яка на момент продажу була зареєстрована як фізична особа-підприємець, алкоголю неповнолітній особі підтверджений її поясненнями, а також поясненнями неповнолітнього ОСОБА_2 . Відповідно, застосування до позивачки фінансових санкцій згідно спірних податкових повідомлень-рішень є правомірним та обґрунтованим. Враховуючи зазначене, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Позивачка надала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказала на відсутність у ній конкретних доводів, у чому саме полягає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказала на правомірність рішення суду першої інстанції яким встановлено протиправність спірних податкових повідомлень рішень, посилаючись на те, що на час складання адміністративного протоколу, яким зафіксовано порушення нею норм чинного законодавства, вона не була зареєстрована як фізична особа-підприємець. З огляду на це, позивачка просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовою особою Благовіщенського ВП Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області, майором поліції Заєц Є.М. складено протокол серії АПР18 №576461 від 27.01.2020, яким зафіксовано, що 27.01.2020 близько 10 год. 20 хв. в магазині по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 здійснила продаж однієї пляшки пива «Жигулівське з Умані» 0.5 л. неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила ч. 2 ст. 156 КУпАП (а.с.19).
07.02.2020 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Благовіщенської міської ради розглянуто справу про адміністративне правопорушення та закрито провадження по справі в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.23-24).
Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Благовіщенської міської ради від 07.02.2020 встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено на ОСОБА_1 як на фізичну особу - підприємця, але вона припинила свою діяльність з 27.05.2015, про що свідчить наданий витяг з реєстру (а.с.24).
Листом від 28.01.2020 №339/132-2020 (вх. ГУ ДПС №3184/10 від 03.02.2020) до ГУ ДПС у Кіровоградській області для розгляду надійшли матеріали адміністративної справи Благовіщенського ВП Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с.45).
Відповідно до матеріалів адміністративної справи контролюючим органом встановлено, що громадянка ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), перебуваючи в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , продала 1 пляшку пива «Жигулівське з Умані» громадянину ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). що підтверджується:
- поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких він близько 10 год. 20 хв. 27.01.2020 придбав у продуктовому магазині за адресою: АДРЕСА_1 , одну пляшку пива «Жигулівське з Умані» 0,5 літра, за ціною 22 грн. за пляшку;
- поясненнями ФОП ОСОБА_1 згідно яких вона близько 10 год. 20 хв. 27.01.2020 продала одну пляшку пива «Жигулівське з Умані» 0.5 літра, про те, що ОСОБА_2 неповнолітній, вона не знала, пояснення нею підписане власноручно, в поясненні вона вказала що є приватним підприємцем.
Згідно інформаційних баз даних ГУ ДПС у Кіровоградській області станом на дату розгляду матеріалів жоден суб`єкт господарювання, в тому числі ФОП ОСОБА_1 не оформлювала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на магазин, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі вищенаведених обставин контролюючим органом винесено податкові повідомлення - рішення № 00000743200, № 00000753200 від 21.02.2020, які були оскаржені позивачкою в адміністративному порядку (а.с.12-13).
Відповідно до рішення ДПС України від 29.04.2020 №14836/6/99-00-08-05-06-06, податкові повідомлення - рішення від 21.02.2020 залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.15-17).
Правомірність винесення скаржником вказаних податкових повідомлень-рішень є предметом оскарження у межах цієї адміністративної справи.
Положеннями ст. 19 ч. 2 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481/95).
Абзацом 13 ст. 1 Закону № 481/95 визначено, що роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.
Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону №481/95, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензій.
Частиною 1 ст. 17 Закону №481/95 встановлено, що за порушення норм цього закону посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Абзацом 4 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95 визначена відповідальність за роздрібну торгівлю алкогольними напоями.
Так, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема:
-          порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень;
-          оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Порядок застосування фінансових санкцій за порушення, передбачені ст. 17 Закону №481/95-ВР затверджено постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 (далі - Порядок №790).
Згідно п. п. 19-1.1.16. п. 19-1.1. ст. 19-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.
Підпунктами 20.1.19, 20.1.41 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України уповноважено органи доходів і зборів застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на них, а також складати стосовно платників податків - фізичних осіб та посадових осіб платників податків - юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому Законом.
У відповідності до п. 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Фінансові санкції, визначені у ст. 17 Закону №481/95, можуть бути застосовані тільки за вчинення суб`єктом господарювання порушень вимог цього закону.
Відповідно до абз. 3 п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що чинне законодавства визначає як достатню підставу для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, наявність матеріалів контролюючих органів, що підтверджують факт правопорушення саме суб`єктами підприємницької діяльності.
Вказане твердження доводами апеляційної скарги не спростовано.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність у 2015 року та поновила її 17.02.2020 року (а.с.23, 25).
Разом із цим, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №576461, на підставі якого скаржником винесені спірні податкові повідомлення-рішення від 21.02.2020, був складений посадовою особою Благовіщенського ВП Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області 27.01.2020, тобто у період, коли позивачка не була зареєстрована як фізична особа-підприємець.
Відповідно, фінансові санкції, передбачені ст. 17 Закону №481/95, не можуть бути застосовані до позивачки у спірному випадку, оскільки вони підлягають застосуванню тільки до суб`єктів господарювання, яким вона не була зареєстрована 27.01.2020.
Вказані обставини скаржником не спростовані, доказів того, що позивачка на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення була суб`єктом підприємницької діяльності скаржником не надано.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність скаржником правомірності спірних податкових повідомлень-рішень від 21.02.2020.
Також, враховуючи норми ч. 1 ст. 308 КАС України щодо меж перевірки судом апеляційної інстанції законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів залишає поза межами свого розгляду рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат, оскільки вказана частина судового рішення доводами апеляційної скарги не заперечується.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року у справі  340/1586/20 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов