Єдиний унікальний номер 225/5284/17 
Номер провадження 22-ц/804/3119/20        

Єдиний унікальний номер 225/5284/17
Номер провадження 22-ц/804/3119/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Халаджи О. В.
суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут  апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області віл 29 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції ОСОБА_3 )

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.08.2012 року в загальному розмірі 60870,60 грн. яка складається з наступного: 4307,63 грн. – заборгованість за кредитом, 49988,18 грн. – заборгованість про процентам за користування кредитом, 3200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штраф (фіксована частина), 2874,79 грн. – штраф (процентна складова), та судові витрати у розмірі 1600 грн.
Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» заборгованість у розмірі 54295 грн. 81 коп., яка складається з:
- 4307,63 грн. - заборгованість за кредитом;
- 49988,18 грн. – заборгованість по процентам за користування  кредитом;
В іншій частині позову про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг  500,00 грн. - штраф (фіксована частина),  2874,79 грн. - штраф (процентна складова) та 3200 грн. - заборгованість за пенею та комісією  після 14.04.2014 року, відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2   на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати у розмірі 1427 грн. 18 коп.
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20 серпня 2020 року заяву адвоката Саєнка Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року залишено без задоволення. 
Представник відповідача ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на заочне рішення в загальному порядку, та зазначив, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції надано не вірну оцінку доказам, неповно встановлено обставини по справі, що призвело до порушення прав та інтересів відповідача.
В обґрунтування скарги вказує на те, що відповідач не погоджується з заочним рішенням суду в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 49998,18 грн. та вважає, що розмір відсотків не відповідає дійсності.
Наголошує на тому, що з виписки руху коштів вбачається, що під час укладення кредитного договору діла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % на місяць (30% на рік), яка з 01.09.2014 року була підвищена в односторонньому порядку банком до 2,9% на місяць  (34,8% на рік), з 01.04.2015 року встановлена в розмірі 3,6% на місяць (43,20% на рік). 
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті: https^//privatbank.ua/terms/page/70/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку розуміла відповідач та ознайомилася і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Представник відповідача ОСОБА_1 , просив заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року про стягнення боргу за кредитним договором в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 49988,18 грн. та понесених судових витрат на сплату судового збору у розмірі 1427,18 грн. скасувати та ухвалити нове, про відмову в позовних вимог в цій частині.
Від АТ КБ «ПриватБанк» відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».
Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.    
В даній справі ціна позову становить, 60870,60 гривень, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження  без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні (2102*100=210 200).
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги представника відповідача лише в частині стягнення процентів за користування кредитом та судового збору. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та  доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що, відповідно до укладеного договору №б/н від 07.08.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Однак, в порушення умов договору ОСОБА_2 несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом.
З огляду на це суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.ст.1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте у порушення умов договору відповідачем порушено умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.08.2012 року, укладеного між ПАТ КБ “Приват Банк” та ОСОБА_2   встановив, що станом на 31.08.2017  року утворилась заборгованість на загальну суму 60870,60 грн., яка складається з наступного:
- 4307,63 грн. - заборгованість за кредитом;
- 49988,18 грн. – заборгованість по процентам за користування  кредитом;
- 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);
- 2874,79 грн. - штраф (процентна складова).
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем порушено умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом внаслідок чого виникла заборгованість.
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В заяві позичальника від 07.08.2012 року, яка підписана відповідачем ОСОБА_2 процента ставка по кредиту не встановлена (а.с. 6).
Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг». «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складають  між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк».
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Судом першої інстанції не було встановлено, що в анкеті - заяві позичальника від 07.08.2012 року, яка підписана відповідачем, процентна ставка не зазначена (а.с. 6). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість по процентам за користування кредитними коштами у розмірі 49988,18 грн. 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір процентів і порядок їх нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.08.2012 року посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які затверджені наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256. При цьому, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо  сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальни, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07 серпня 2012 року шляхом підписання заяви-анкети. 
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанцій  помилковий висновок про стягнення з відповідача проценті за користування кредитом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У цьому випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).
Згідно з пунктом 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. 
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд апеляційної інстанції враховує при ухваленні судового рішення.
Тому відсутні підстави вважати, що АТ КБ «ПриватБанк» при укладенні договору з ОСОБА_2 дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. 
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, про необхідність скасування заочного рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості про процентам за користування кредитом у розмірі 49988,18 року та судового збору у розмірі 1427,18 грн. 
На підставі вищезазначеного апеляційний суд приходить до висновку, що заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості про процентам за користування кредитом у розмірі 49988,18 року та судового збору у розмірі 1427,18 грн. підлягає скасуванню, через порушенням судом норм матеріального права.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом скасовано та відмовлено в цій частині позовних вимоги, судовий збір підлягає перерозподілу.
На користь АТ КБ «Приватбанк» пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір з відповідача у розмірі 113, 12 грн. У зв`язку із задоволення апеляційної скарги в повному обсязі АТ КБ «ПриватБанк» компенсує ОСОБА_2 , сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2400 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 141,390 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 49988,18 грн. та судових витрат у розмірі 1427,18 грн. скасувати.
В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом відмовити.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 113 (сто тринадцять) гривень 12 копійок.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України

Повний текст судового рішення складено 1 грудня 2020 року.

Судді:          О. В. Халаджи
           В.Б. Азевич
          І.В. Кішкіна