ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5283/15-ц  Номер провадження 22-ц/814/1488/20	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.
за участю секретаря Кальник А. М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської міської ради
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2015 року та ухвалу цього суду від 04 грудня 2018 року у складі судді Тімошенко Н. В.
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Полтава-сервіс», треті особи: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, Приватне підприємство «Карсад-1» про визнання права власності,
в с т а н о в и в:
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Полтава-сервіс», третя особа: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції про визнання права власності.
Позов мотивовано тим, що для організації тимчасової комунальної автостоянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі рішення сорок першої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 15 травня 2014 року укладений Договір оренди землі від 07 жовтня 2014 року між Полтавською міською радою та Комунальним підприємством «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради.
В оренду передана земельна ділянка площею 7756 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки - 5310137000:18:010:0009, з орендною платою на рік 59 556,77 грн.
25 грудня 2013 року між КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та ПП «Карсад-1» укладено договір про співробітництво на вищевказаній автостоянці, за яким передано останньому право по організації та створенню належних умов для зберігання автотранспорту.
З метою створення єдиного майнового комплексу приватним підприємством «Карсад-1» на зазначеній ділянці здійснено будівництво охоронного приміщення.
На земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться об`єкти майна приватного підприємства «Карсад-1», а саме: будівля охорони А-1, 1989 року побудови, площею 44,4 кв.м, вбиральня Б площею 1,1 кв.м, огорожа № 3 металева сітка в металевих стовпах 789,6 м, ворота № 1 металева сітка в металевих стовпах площею 12,5 м, ворота № 2 металева сітка в металевих стовпах площею 12,3 м, замощення № 5 асфальт площею 7 424 кв.м, естакада металева 1 шт.
На даний час виникла необхідність у реєстрації даного майна, тому позивачка змушена звернутися до суду з позовом про визнання за Приватним підприємством «Карсад-1» права власності на вказані об`єкти майна та зобов`язання реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції здійснити реєстрацію такого права.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано за Приватним підприємством «Карсад-1» право власності на об`єкти майна за адресою по АДРЕСА_1 , а саме: будівля охорони А- 1, 1989 року побудови, площею 44,4 кв.м, вбиральня Б площею 1,1 кв.м, огорожа № З металева сітка в металевих стовпах 789,6 м, ворота № 1 металева сітка в металевих стовпах площею 12,5 м, ворота № 2 металева сітка в металевих стовпах площею 12,3 м, замощення № 5 асфальт площею 7 424 кв.м, естакада металева 1 шт.
Зобов`язано реєстраційну службу Полтавського міського управління юстиції зареєструвати за Приватним підприємством «Карсад-1» право власності на об`єкти майна за адресою по АДРЕСА_1 , а саме: будівля охорони А- 1, 1989 року побудови, площею 44,4 кв.м, вбиральня Б площею 1,1 кв.м, огорожа № З металева сітка в металевих стовпах 789,6 м, ворота № 1 металева сітка в металевих стовпах площею 12,5 м, ворота № 2 металева сітка в металевих стовпах площею 12,3 м, замощення № 5 асфальт площею 7 424 кв.м, естакада металева 1 шт.
Рішення мотивовано обґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2018 року роз`яснено рішення Октябрського районного суд м. Полтави від 12 травня 2015 року та вказано, що майно приватного підприємства «Карсад-1», яке зареєстровано у Державному реєстрі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівля охорони А-1, 1989 року побудови, площею 44.4 кв.м, вбиральня Б-1 площею 1.1 кв.м, огорожа № 3 металева сітка в металевих стовпах 789.6 м, ворота № 1 металева сітка в металевих стовпах площею 12.5 м, ворота № 2 металева сітка в металевих стовпах площею 12.3 кв.м, замощення № 5 асфальт площею 7 424 кв.м знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер 5310137000:18:010:0009 за адресою по АДРЕСА_1 .
Не погодившись з вказаним рішенням та ухвалою суду, представник Полтавської міської ради, яка не брала участі у справі, проте вважає, що оскаржуваними судовими рішеннями суд вирішив питання про права територіальної громади міста, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення та ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу про роз`яснення рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог та заяви про роз`яснення рішення.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд, порушуючи вимоги процесуального права, задовольнив позов, який не містить жодних обставин, які б були пов`язані з правами, інтересами чи свободами ОСОБА_1 , оскільки рішення суду спрямоване на вирішення питання щодо визнання права власності на об`єкти майна за ПП «Карсад-1» та вчинення дій щодо реєстрації відповідного права за вказаним підприємством, яке взагалі не було залучено до участі у справі. 
Суд розглянув позов неналежного позивача до неналежного відповідача стосовно майна, яке незаконно розміщене на земельній ділянці комунальної власності, що належить територіальній громаді в особі Полтавської міської ради, що порушує права власника земельної ділянки. 
Зазначає, що у суду були відсутні правові підстави для зобов`язання реєстраційної служби провести державну реєстрацію права власності на об`єкти майна за ПП «Карсад-1», оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірні об`єкти мають ознаки нерухомого майна та дотримання процедури, встановленої пунктом 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Положеннями ДБН В.2.3-15:2007 не визначено правового статусу автостоянки як об`єкта нерухомого майна.
Вважає, що вказаний позов пред`явлений формально не для визнання, а для набуття ПП «Карсад-1» права власності у спосіб, не передбачений законом.
Виключно Полтавська міська рада, як єдиний представницький орган територіальної громади м. Полтави, якій на праві комунальної власності належить спірна земельна ділянка, наділена повноваженнями щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, вирішення питань щодо її формування, передання її в користування, надання дозволу на її забудову.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року залучено до участі в справі Приватне підприємство «Карсад-1», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Карсад-1» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.05.2015 та ухвалу цього суду від 04.12.2018 залишити без змін.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що рішенням Полтавської міської ради від 05 грудня 2013 року «Про надання земельних ділянок, передачу у користування та продовження права користування земельними ділянками» було визначено, що земельні ділянки, зазначені у даному рішенні, є сформованими та належать на праві комунальної власності територіальній громаді м. Полтава в особі Полтавської міської ради. Вирішено продовжити право користування земельними ділянками землекористувачам відповідно до додатку № 3 даного рішення, зокрема, Комунальному підприємству «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради стосовно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,7756 га, кадастровий номер земельної ділянки 5310137000:18:010:0009 для організації тимчасової комунальної автостоянки.
25 грудня 2013 року між Комунальним підприємством «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та Приватним підприємством «Карсад-1» укладено договір № 447 про співробітництво на комунальній автостоянці по АДРЕСА_1 , за умовами якого КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради передало ПП «Карсад-1» права по організації та створенню належних умов для зберігання автотранспорту на комунальній автостоянці по АДРЕСА_1 в обмін на грошову компенсацію за використання цих прав у розмірі 60 848,79 грн на рік. 
Цей договір було укладено на строк з 25 грудня 2013 р. по 05 грудня 2014 р. та продовжено додатковою угодою № 3 від 07 жовтня 2014 року до 25 вересня 2019 року.
07 жовтня 2014 року на підставі рішення Полтавської міської ради від 25 вересня 2014 року між Полтавською міською радою та Комунальним підприємством «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради укладено договір оренди землі про передачу в оренду земельної ділянки для організації тимчасової комунальної автостоянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а площею 7 756 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки 5310137000:18:010:0009. Договір було укладено на термін з 25 вересня 2014 року по 25 вересня 2019 року. Між сторонами договору оренди землі складено акт приймання-передачі земельної ділянки за вказаною адресою.
Додатковою угодою № 1 від 28 липня 2015 року до договору оренди землі між Полтавською міською радою та КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради внесено зміни до договору оренди землі, в тому числі строк дії договору визначено з 25 вересня 2014 року по 31 грудня 2020 року, пункт 1 договору викладено у наступній редакції: Орендодавець на підставі рішень сорок четвертої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 25 вересня 2014 року «Про надання земельних ділянок, передачу в користування та продовження права користування земельними ділянками», п`ятдесятої сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 10 липня 2015 року «Про надання земельних ділянок, передачу в користування та продовження права користування земельними ділянками» надає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку для організації тимчасової комунальної автостоянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
09 січня 2014 року за угодою про сплату компенсації та звільнення автостоянок ПП «Карсад-1» домовилось із Полтавською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів про звільнення автостоянок № 2, 8, 10 після отримання компенсації будівельних матеріалів будинку для охорони, огорожі, ліній електропередач, електричних опор, електрообладнання, що залишаються на колишніх автостоянках № 2, 8, 10, зокрема, по АДРЕСА_1 , за ціною нижче залишкової вартості згідно додатку до угоди (по ціні металобрухту та 80% зносу).
Згідно технічного паспорта на автостоянку в АДРЕСА_1 , виготовленого Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 12 січня 2015 р., на вказаній автостоянці знаходяться будівля охорони А-1, 1989 року побудови площею 44,4 кв.м, вбиральня (тимчасова) Б площею 1,1 кв.м, ворота №№ 1, 2, виготовлені із металевої сітки в металевих стовпах площею 12,5 та 12,3 кв.м відповідно, огорожа № 3, виготовлена з металевої сітки в металевих стовпах площею 789,6 кв.м, естакада металева № 4 - 1 шт. та асфальтове замощення № 5 площею 7 424 кв.м.
Визнаючи за позовом ОСОБА_1 право власності на вказане майно за Приватним підприємством «Карсад-1» та зобов`язуючи реєстраційну службу Полтавського міського управління юстиції зареєструвати право власності на дане майно як об`єкт нерухомості за Приватним підприємством «Карсад-1», суд першої інстанції припустився грубих порушень норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
Статтями 15, 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України кожній особі надано право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким правом наділені, як фізичні, так і юридичні особи, а також держава, як особливий суб`єкт цивільного права.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, встановити чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та застосувати норми права, які регулюють спірні правовідносини, відповідні правові висновки викласти у рішенні суду. 
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статей 324-327 ЦК України право власності поділяється на право власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України; право приватної власності, суб`єктами якого є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати; право державної власності, від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади; та право комунальної власності щодо майна, у тому числі грошових коштів, яке належить територіальній громаді, управління яким здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Право власності та інші речові права на  нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).
Згідно частини четвертої статті 334 ЦК України права на  нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Визнання права власності згідно статті 392 ЦК України є способом захисту прав власника майна, який може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У межах повноважень, встановлених статтями 12, 122 ЗК України, пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель  комунальної власності, вирішення відповідно до закону питань регулювання  земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.
За загальним правилами статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Житловий будинок, будівля, споруда, інше  нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 
Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. № 115 (пункт 6), визначено, що автостоянка повинна мати тверде покриття (асфальтове, бетонне, гравійне, щебеневе), огорожу, освітлення, телефонний зв`язок, приміщення для обслуговуючого персоналу, в`їзні-виїзні ворота із шлагбаумом та запасні ворота на випадок термінової евакуації транспортних засобів. У разі потреби й технічної можливості на автостоянках обладнуються класи з безпеки дорожнього руху, пункти технічного огляду та самообслуговування транспорту, встановлюється пожежна та охоронна сигналізація, гучномовець.  
Відповідно до абзацу третього додатку «Б» до ДБН В.2.3-15:2007 автостоянка - це спеціально обладнана відкрита площадка для постійного або тимчасового зберігання легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів.  
Пунктом 5.1 ДБН В.2.3-15:2007 передбачено, що у складі автостоянок для постійного зберігання автомобілів повинні бути відкриті площадки для стоянки автомобілів, приміщення для чергових і зберігання інвентаря, відповідні елементи інженерного обладнання та благоустрою, а також, за необхідності та технічної можливості, можуть бути - пости технічного огляду та дрібного технічного ремонту і миття автомобілів, включаючи пункти-пости самообслуговування - оглядові ями (естакади), місця чищення салону автомобіля. Такі автостоянки можуть бути обладнані сонцезахисними навісами, вітрозахисними стінками, декоративним сонцезахисним і шумозахисним озелененням.
Пунктом 5.9 вказаних ДБН передбачено, що на автостоянках з 50 і більше місцями постійного та тимчасового зберігання автомобілів при головному вїзді-виїзді повинен влаштовуватися контрольно-пропускний пункт (приміщення для обслуговуючого персоналу, туалету та інше), обладнаний майданчик для зберігання протипожежного інвентарю, встановлення контейнерів-сміттєзбірників.
Вказаними нормами не визначено правового статусу автостоянки як об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (частина перша статті 181 ЦК України).
Частиною першою статті 188 ЦК України встановлено, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).
Виходячи з аналізу положень статей 179, 181, 188 ЦК України, ДБН В.2.3-15:2007 та Правил автостоянка не є об`єктом нерухомого майна, оскільки утворюється за рахунок інших речей (огорожі, твердого покриття, освітлення, приміщень для обслуговування персоналу), які не є об`єктами нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України, оскільки вони безпосередньо не пов`язані з земельною ділянкою.
Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не визначився із характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та дійшов безпідставного висновку про задоволення позову.
По справі встановлено, що обраний спосіб судового захисту - визнання права власності за юридичною особою - ПП «Карсад-1» на майно та зобов`язання реєстраційної служби здійснити реєстрацію такого права не стосується прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів позивача по справі ОСОБА_1 , яка не довела суду факт порушення, невизнання або оспорювання її майнового права або інтересу, спірне майно за своїм правовим статусом не є об`єктами нерухомого майна та розташоване на земельній ділянці, яка даній особі в установленому законом порядку не надавалась та не відводилась, що порушує права територіальної громади міста, інтереси якої у спірних правовідносинах представляє Полтавська міська рада, як власник земельної ділянки, тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 271 ЦПК України роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. 
Роз`яснення рішення можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення або внесення 
в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення. 
Скасування судового рішення тягне скасування ухвали суду про роз`яснення цього рішення, яка має похідний характер від рішення суду.
За таких обставин апеляційна скарга Полтавської міської ради підлягає задоволенню, а судові рішення суду першої інстанції, що оскаржуються, - скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Полтавської міської ради - задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2015 року та ухвалу цього суду від 04 грудня 2018 року про роз`яснення рішення – скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Полтава- сервіс», треті особи: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, Приватне підприємство «Карсад-1» про визнання права власності - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавської міської ради суму понесеного судового збору у розмірі 4624,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                        С. Б. Бутенко

Судді                                                                        О. І. Обідіна

       О. В. Прядкіна