Дата документу  Справа № 326/1515/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №326/1515/20                                         Головуючий в 1 інст. Каряка Д.О.
Провадження №33/807/830/20                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2020 року                                                місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , представника – адвоката Ліпаткіної Е.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду Запорізької області від 4 листопада 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Приморськ Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., без позбавленням права керування транспортними засобами, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 11.10.2020 о 09.25 годині по вул. Парковій в м. Приморськ, ОСОБА_1 керував мопедом HONDA б/н з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови та координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що з постановою не згодний, оскільки в його діях взагалі відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП України з підстав відсутності доказів відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі. Вказує, що його незгода була пов`язана з тим, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння та не згоден з тим, що відмова від проходження огляду повинна фіксуватися на місці зупинки. В порушення Інструкції поліцейський навіть не намагався доставити його до медичного закладу. Крім того, матеріали справи містять направлення до медичної установи, однак його підпис в ньому відсутній. В порушення Інструкції протокол йому не вручався, пояснення свідків виготовлені на шаблонах печатного тексту та ідентичні, свідків при складенні протоколу не було, транспортний засіб не вилучався, і він  від водіння транспортним засобом не відсторонявся. Просить скасувати постанову суду від 04.11.2020 року, провадження у справі закрити з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , його представника-адвоката Ліпаткіну Е.В., на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 102611 від 11.10.2020 (а.с.1); розпискою (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.3); направленням на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 11.10.2020 (а.с.4); довідкою Приморського ВП (а.с.5); відеозаписом (а.с.6).
       
Місцевий суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Доводи щодо відсутності доказів відмови  ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі слід відхилити у зв`язку з наступним. 
Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Із відеозапису вбачається, що працівником поліції було запропоновано  ОСОБА_1 пройти медичне освідування на стан вживання наркотичних засобів, на що останній відповів не згодою вказуючи, що наркотики вживає періодично і за вживання відповідальності не має.
Отже, сам факт зазначення  ОСОБА_1 періодичного вживання наркотиків надавав працівникові поліції достатньо підстав для пропозиції щодо проходження огляду.
Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 також в письмових поясненнях підтвердили факт відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 3).
Крім того, факт відмови  ОСОБА_1  та його захисник не заперечували при апеляційному розгляді справи.
Отже, сукупність досліджених доказів відтворюють обставини події, та вказують на дотримання працівниками патрульної поліції положень ст. 266 КУпАП.
       Посилання на відсутність підпису  ОСОБА_1 в направленні на огляд безпідставні, оскільки підпис в направленні іншими особами, крім поліцейського, не передбачений та взагалі не знадний спростувати зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду.
  Твердження про те, що письмові пояснення свідків ідентичні та викладені на заздалегідь підготовлених бланках, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки незалежно від вказаного, кожне з таких пояснень містить особистий підпис свідка, а отже і згоду на правильне зазначення працівником поліції всіх відомостей, які в ньому містяться.
Доводи щодо не відсторонення від керування та не вилучення транспортного засобу спростовуються матеріалами справи, зокрема, розпискою ОСОБА_3 , в якій останній зазначає про отримання на зберігання мопед хонда (а.с. 2).
Інші доводи апелянта не обґрунтовують необхідності скасування законної та обґрунтованої постанови суду, були предметом перевірки суду першої інстанції та знайшли достатню аргументацію у оскаржуваному рішенні.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду Запорізької області від 4 листопада 2020 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник