Ухвала
іменем України
 
19 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 527/601/19
провадження № 51-4957 ск 20

 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Обставини справи
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя                               АДРЕСА_1 ,  
засуджено за статтею 28 Кримінального кодексу України (далі – КК), частиною 1 статті 115 КК до покарання на строк 10 років позбавлення волі, за частиною 3                            статті 185 КК засуджено до покарання на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі частин 1, 2 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання на строк 10 років позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задоволено та стягнуто 100000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 5372.16 грн на проведення судових експертиз.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 , судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.
2. За обставин, детально викладених у вироку, 26 грудня 2018 року у вечірній час, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, керуючись корисливим мотивом та метою, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до будинку потерпілого ОСОБА_8 та таємно викрали чавунні плиту та шість батарей опалення, загальною вагою 335 кг та вартістю 2154.05 грн, після чого з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
27 грудня 2018 року, близько 11-12 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_7 знаходились спільно із ОСОБА_9 на горищі приміщення спортивної зали недіючої школи. На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_5 та                       ОСОБА_7 виник умисел на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 . Із цією метою ОСОБА_7 , наніс удари руками та ногами в область голови та тіла ОСОБА_9 , від чого останній впав на спину. Після цього ОСОБА_7 умисно наніс множинні удари в область голови ОСОБА_9 цеглиною, яку знайшов на місці події, та яку в подальшому передав ОСОБА_5 та наказав добити ОСОБА_9 .                           ОСОБА_5 побачивши, що ОСОБА_9 подає ознаки життя, умисно наніс потерпілому не менше трьох ударів цеглиною по голові та обличчю, від яких                            ОСОБА_9 помер на місці вчинення злочину.
Крім того, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу, таємно викрав два мобільні телефони «NОКІА Х2 - 02» та «Fly FF 180» вартістю 316.33 грн, які належали потерпілому.  
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону й невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 у частині міри призначеного покарання та призначити йому покарання на строк 7 років позбавлення волі. 
4. При цьому захисник, зазначає, що суди попередніх інстанцій, при розгляді кримінального провадження щодо  ОСОБА_5 , не врахували всіх обставин, що пом`якшують покарання. 
Оцінка суду
5.  Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке. 
6. Доводи касаційної скарги сторони захисту про суворість призначеного засудженому покарання є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден захисник.
7. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
8. При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував в повній мірі ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме те, що останній вчинив особливо тяжкий та тяжкий злочини, всі конкретні обставини по справі, дані про особу засудженого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, по місцю проживання характеризується посередньо, лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, його вік та стан здоров`я.
9. З мотивувальної частини вироку слідує, що засудженому ОСОБА_5 призначено покарання у межах санкцій статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини у виді позбавлення волі, яке є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. 
10. Отже, суд першої інстанції не встановив обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів, як і не вбачав підстав для призначення засудженому покарань нижче найнижчої межі, що встановлена санкцією частини 1 статті 115 КК та санкцією частини 3 статті 185 КК чи інших, більш м`яких видів покарань, тому колегія суддів вважає доводи касаційної скарги про призначення надто суворого покарання безпідставними.
11. Проаналізувавши рішення районного суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання та не знайшов підстав для призначення більш м`якого покарання. Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК). 
12. За таких обставин, підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання за доводами, викладеними у касаційній скарзі захисника, касаційний суд не вбачає.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданої до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частигни 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду Полтавської області                                          від 20 березня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16 вересня                   2020 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.     
 
Судді:

 

 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                         ОСОБА_3