П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3420/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лабань Г.В.  
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
17 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в липні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.03.2020 року № 220250000879;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 на посаді тракториста період навчання з 01.09.1976 року по 25.07.1979 року, період роботи з 26.07.1979 року по 31.12.1979 року у колгоспі "Росія" с. Великий Олександрів та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 25.02.2020.
Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якій зазначає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року прийняте з дотриманням вимог законності та обґрунтованості. 
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 25.02.2020 року позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VІ від 09.07.2003 року.
При зверненні за призначенням пенсії позивач надав, зокрема, наступні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, видані:
- трудову книжку серії НОМЕР_1 від 24.02.1987 року;
- довідку, уточнюючу пільговий характер роботи, від 20.01.2020 року № 1, видану ГІОП "Росія", відповідно до якої позивач з 01.01.1980 року по квітень 1980 року та з червня 1982 року по 31.12.1996 року працював на посаді тракториста на вирощуванні сільськогосподарської продукції.
- військовий квиток.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.03.2020 року №220250000879 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за нормами статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-VI від 09.07.2003 року у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи тракториста-машиніста - 20 років.
Листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.04.2020 року №Г-507/01.01-12/2020 позивачу було повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з того, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача (який досяг 55 років) не було наявного 20-річний стажу роботи на посаді тракториста-машиніста.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, враховує наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
Відповідно до п. "в" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Зазначене кореспондується із п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058, відповідно до якого на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу. За відсутності однієї з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначення вказаної пенсії неможливе.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 року у справі №607/14316/16-а та від 12.12.2019 року у справі №674/1579/16-а.
Щодо доводів апелянта про те, що пільговий стаж ОСОБА_1 становить 16 років 9 місяців 20 днів, однак рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 05.03.2020 року №220250000879 позивачу лише зараховано 16 років 9 місяців 1 день, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 56 Закону №1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Згідно трудової книжки колгоспника позивач у 1982 році не виконав встановлений річний мінімум трудової участі у громадському господарстві. Таким чином, за відсутності підтвердження поважності причин невиконання встановленого річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві головним управлінням при обчисленні стажу роботи в колгоспі за 1982 рік було враховано час роботи за фактичною тривалістю (5 місяців 25 днів). Отже, пільговий стаж за період роботи з 15.06.1982 по 31.12.1996 року становить 14 років 5 місяців 25 днів, а відтак, загальний пільговий стаж 16 років 9 місяців 1 день.
Водночас, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, щодо неможливості зарахування спірного періоду з 26.07.1979 по 31.12.1979 року до пільгового стажу позивача.
Так, у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі №681/813/17 та 20.02.2020 року по справі №182/6635/16-а зазначено, що термін "механізатор" є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції. Також вказано, зокрема, що відповідно до "Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016", затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27.08.1986 року №016, введеного в дію з 01.01.1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327, чинного на теперішній час, професії "механізатор" відсутня, а міститься професійна назва роботи тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва.
При цьому, трудова книжка позивача містить запис про прийняття його на роботу саме трактористом.
Дійсно, спірний період роботи, протягом якого позивач працював трактористом, має бути зараховано до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.
Разом з тим, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.02.1987 року, позивач працював в СК "Росія" причіплювачем.
Крім того, у довідці, уточнюючій пільговий характер роботи від 20.01.2020 року №1, виданій ПОП "Росія" вказано, що апелянт саме з 1980 року працював на посаді тракториста на вирощуванні сільськогосподарської продукції.
Інших документів, які підтверджували б роботу трактористом-машиністом позивачем не надано.
У зв`язку з цим відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу роботи на посадах причіплювача та причіплювача-тракториста, оскільки такі не дають права на призначення пенсії на пільгових умовах. 
Відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи причіплювача зазначається також у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 року по справі №513/1169/16-а.
Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1976 по 25.07.1979 року.
Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як було вірно встановлено судом першої інстанції, записами у трудовій книжці, ОСОБА_1 після закінчення навчання та отримання посвідчення тракториста машиніста третього класу в 1979 році працевлаштувався на посаду причепника в колгосп "Росія", а не за набутою професією.
На підставі вище викладеного та з урахуванням вищезазначених положень чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що час навчання позивача в професійно-технічному училищі не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 23.04.2019 року у справі №233/247/16-а.
Таким чином, відповідач правомірно відмовив позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача (який досяг 55 років) не було наявного 20-річний стажу роботи на посаді тракториста-машиніста.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Крім того, апелянтом в апеляційній скарзі не доведено саме які норми матеріального права порушено при винесені оскаржуваного рішення судом першої інстанції. 
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення в цілому, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Шидловський В.Б.