КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 357/7472/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/14138/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Цуранов А.Ю. 
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
17 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.
                  при секретарі - Шепель К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про стягнення коштів, нарахованої пенсії, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2020 року, 
 
встановив:
у серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь нараховану пенсію в розмірі 67 031 грн. 46 коп., посилаючись на те, що  рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року було визнано протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 .  Позивач вказував, що відповідачем було здійснено нарахування йому пенсії в розмірі 67 031 грн. 47 коп., однак виплачено кошти не було.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2020 року у відкритті провадження було відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. 
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Однак, в повному обсязі з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Частиною 5 вказаної статті встановлено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року було зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03 квітня 2018 року відповідно до заяви від 03 квітня 2018 року за довідкою про заробітну плату за період роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 319-78-18/Д-57 від 02 квітня 2018 року, про що 07 серпня 2019 року видано виконавчий лист (а.с.8).  
З листа відповідача від 24 січня 2020 року, копія якої була надана ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом, вбачається, що позивачеві було нараховано, але не виплачено пенсію в розмірі 67 031 грн. 47 коп.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Стаття 19 ЦПК України визначає, що у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Пунктом 1 ч.1 ст. КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Таким чином, вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі залежить від характеру спірних правовідносин.
Судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про те, що відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.
Разом з тим, відмовляючи у відкритті провадження у справі та роз`яснюючи позивачу право на звернення із зазначеними вимогами у порядку адміністративного судочинства, суд залишив поза увагою наявну в матеріалах справи копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, що набрала законної сили.
Отже, відмова у відкритті провадження в даному випадку також закріплює й правову невизначеність щодо права позивача на розгляд його вимог про стягнення пенсії, порушує принцип верховенства права та обмежує позивача у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У своїй апеляційній скарзі позивач просив скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення по суті позовних вимог. Разом з тим, відповідно до положень статей 374, 375, 379  ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі,має право залишити її без змін або скасувати  із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2020 року скасувати на направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2020 року.
 
Головуючий                                                
 
Судді