ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" листопада 2020 р.           Справа№ 910/5716/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дідиченко  М.А.
суддів:            Поляк О.І. 
          Пономаренка  Є.Ю. 

при секретарі:          Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін:
від позивача: Чорнолуцький Р.В.
від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Ужгород"
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 (повний текст складено 30.07.2020) 
у справі № 910/5716/20 (суддя Котков О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Центр Корона"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Ужгород"
про стягнення грошових коштів, -

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Центр Корона" надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Ужгород" про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ФП06062017 від 06.06.2017 року в розмірі 3 799 569,31 грн., з них: основного боргу - 3 300 000,00 грн., інфляційних нарахувань - 315 480,00 грн. та 3% річних - 184 089,31 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ФП06062017 від 06.06.2017 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Ужгород" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Центр Корона" грошові кошти у сумі: основного боргу - 3 300 000,00 грн., інфляційних нарахувань - 315 480,00 грн., 3% річних - 184 089,31 грн. та судовий збір - 56 993,54 грн. 
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач умови договору не виконав, суму поворотної фінансової допомоги в строк, передбачений договором, позивачу в повному обсязі не повернув.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий Ужгород" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 року у справі №910/5716/20 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не проаналізував банківську виписку, яка була надана позивачем, на предмет відповідності призначення платежу характеру та умовам укладеного між сторонами договору. Апелянт зазначає, що позивачем не було доведено факту перерахування коштів на рахунок відповідача саме в межах укладеного договору про надання поворотної фінансової допомоги № ФП06062017 від 06.06.2017. Також апелянт зазначив, що судом здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат без врахування 6-місячного строку, передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/5716/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Поляк О.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до розгляду на 18.11.2020.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 року для розгляду справи № 911/277/20 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді Поляк О.І., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Ужгород" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/5716/20.

Позиції учасників справи

13.11.2020 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Явка представників сторін

Представник відповідача у судове засідання 18.11.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи вказана особа повідомлявся належним чином, оскільки судова кореспонденція направлялась на юридичну адресу відповідача - м. Київ, вул. Велика Васильківська, 13/1, кімната 508-А, однак повернулась без вручення у зв`язку з відсутністю особи за вказаною адресою.
В матеріалах справи відсутні відомості, що відповідач змінив своє місцезнаходження.
Також ухвала суду направлялась на адресу представника відповідача, який підписував апеляційну скаргу - Глущенко О.А.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Колегія суддів зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Вказане узгоджується з вимогами ч. 6 ст. 242 ГПК України.
Сам лише факт не отримання адресатами кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належними адресами та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням сторонами, вказує на суб`єктивну поведінку цих осіб щодо отримання кореспонденції, яка надходила на їх адресу.
Також колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" статтями 2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. 
Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Причому, згідно з    ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 року забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.
А тому, ухвала суду апеляційної інстанції від 20.10.2020 вважається врученою відповідачу.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи міститься відзив на апеляційну скаргу, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 18.11.2020 за відсутності представника відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

06.06.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Центр Корона" (надалі - позивач, позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новий Ужгород" (надалі - відповідач, позичальник) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № ФП06062017 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. 
В п. 2.1. договору визначено, що поворотна фінансова допомога надається у розмірі 3  500 000,00 грн.
За умовами п. 2.4. договору, поворотна фінансова допомога використовується для забезпечення поточної господарської діяльності позичальника. 
Згідно з п. 3.1. договору, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню по 05.06.2018 року включно. 
Договір вступає в силу з моменту перерахування грошових коштів на рахунок позичальника та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором. (п. 7.1. договору)
Позивач на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги № ФП06062017 від 06.06.2017 року перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 3  500 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою.
Банківською випискою з рахунку позивача підтверджується, що відповідач частково повернув отриману поворотну фінансову допомогу в сумі 200    000,00 грн.
Оскільки, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, суму фінансової допомоги в повному обсязі позивачу не повернув, останній звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3  300 000,00 грн., інфляційних нарахувань - 315 480,00 грн. та 3% річних - 184 089,31 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору про позики, згідно з якого в силу вимог ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В матеріалах справи міститься банківська виписка з рахунку позивача, з якої вбачається, що позивач перерахував на рахунок відповідача 3  500 000,00 грн. з призначенням платежу: «перерахування поворотної безвідсоткової фінансової допомоги зг.дог. № ФП 06062017 від 06.06.2017 без ПДВ».
А тому твердження апелянта про недоведеність позивачем факту перерахування коштів за договором колегією суддів відхиляються.
Згідно з ч. 1  ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зі змісту п. 3.1. договору слідує, що строк повернення поворотної фінансової допомоги - по 05.06.2018 року включно.
Таким чином, останнім днем виконання відповідачем свого обов`язку з повернення поворотної фінансової допомоги, наданої позивачем є 05.06.2018 року (включно).
Частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Як вбачається з банківської виписки з рахунку позивача, відповідач лише частково повернув поворотну фінансову допомогу в сумі 200 000,00 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню 
Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Оскільки відповідач в порушення умов договору позики не повернув позивачу суму позики у розмірі 3 300 000,00 грн., розмір якої підтверджений матеріалами справи, а тому суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про задоволення такої вимоги шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3 300 000,00 грн.
Стосовно позивних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, колегія суддів вважає за можливе зазначити про наступне.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.
Посилання апелянта на ч. 6 ст. 232 ГК України колегія суддів відхиляє, оскільки дана норма визначає період часу, за який нараховуються штрафні санкції, тоді як 3 % річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями в розумінні Цивільного кодексу України, а входять до складу грошового зобов`язання.
Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за період з 06.06.2018 по 14.04.2020 погоджується з ним та вважає його вірним, а тому судом правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача 315  480,00 грн. інфляційних нарахувань та 184  089,31 грн. 3 % річних. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/5716/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Ужгород" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/5716/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/5716/20 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Скасувати зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/5716/20.
5. Матеріали справи № 910/5716/20 повернути до місцевого господарського суду.
         
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23.11.2020

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко 

Судді                                                                                О.І. Поляк

                                                                                Є.Ю. Пономаренко