Постанова
Іменем України
 
18 листопада 2020 року 
м. Київ
 
справа № 571/75/16-ц
провадження № 61-27955св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Старосільська сільська рада Рокитнівського району,  ОСОБА_2 ,
третя особа - підприємець ОСОБА_3 , 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року у складі судді Комзюк А. Ф. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Хилевич С. В., Шеремет А. М., Григоренко М. П., 
ВСТАНОВИВ
Історія справи 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Старосільської сільської ради Рокитнівського району, ОСОБА_2 , третя особа - підприємець ОСОБА_3 , про визнання недійсними і скасування рішень Старосільської сільської ради, акту приймання-передачі межових знаків та проектної документації.
Позов мотивований тим, що у 1988 році спільно з його покійним батьком він виробив навпроти батьківського городу земельну ділянку 0,12 га для сінокосу та ведення сільського господарства, через що поніс значні витрати. Земельною ділянкою користується по даний час.
09 лютого 2015 року на сесії Старосільської сільської ради розглядалась заява позивача про виготовлення проектно-технічної документації до вищеназваної земельної ділянки 0,12 га. Рішенням сільської ради № 1515 позивачу відмовлено в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в зв`язку з тим, що дана ділянка надана іншій особі. 
Згідно дозволу № 64 на № 37/355 від 27 травня 1988 року та заяви від 10 січня 2011 року, позивач користується земельною ділянкою понад 26 років. Вказана ділянка обманним шляхом надана іншій особі, а саме: без висновку земельної комісії. Сільський голова не пояснив депутатам на чиєму городі наділяє земельну ділянку для розроблення проектно-технічної документації для ОСОБА_2 під самовільне будівництво. Так, Старосільською сільською радою було прийнято рішення № 1363 від 21 листопада 2014 року, без висновку земельної комісії, без кворуму депутатів, а спірну земельну ділянку 20 листопада 2014 року наміряли без згоди та присутності позивача. Не всі депутати, яка зазначені в списку, були присутні на засіданні та голосували.
09 лютого 2015 року на сесії сільської ради 12 депутатів з 16 присутніх проголосували за скасування рішення № 1363 від 21 листопада 2014 року, але сільський голова та секретар сільської ради не видали такого рішення. Крім того, 16 депутатів сільської ради підписались у колективній заяві - запиті до сільського голови, якою просили повторно поставити на голосування питання про скасування рішення № 1363 від 21 листопада 2014 року. Зазначена заява зареєстрована в сільській раді, проте, сільський голова не ставить на голосування сільської ради, чим грубо порушує пункт 13 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
17 квітня 2015 року ОСОБА_2 у ПП ОСОБА_3 розробила технічну документацію на 0,25 га земельної ділянки, зокрема і на частину земельної ділянки позивача у розмірі 0,12 га,  та подала на затвердження, хоча свій город понад 1,5 га не приватизувала. 
05 листопада 2015 року під тиском сільського голови на сесії новообрані депутати ухвалили рішення про затвердження технічної документації та передачу у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки.
Вважає, що має право на спірну ділянку згідно частини першої статті 119 Земельного кодексу України.
З урахуванням уточнених позовних вимог просив:
               визнати недійсними та скасувати рішення Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області № 1363 від 21 листопада 2014 року про надання дозволу ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,25 га, в АДРЕСА_1 , за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення; № 1515 від 09 лютого 2015 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та № 9 від 05 листопада 2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5625086800:03:001:0147) та передачу у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , площею 0,25 га; 
            скасувати акт прийома-передачі межових знаків на зберігання, встановлених по межі земельної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та проектну документацію відносно спірної земельної ділянки.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості пред`явлених вимог та відсутності у позивача прав на спірну земельну ділянку, адже її вже передано у приватну власність іншій особі.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що довідка радгоспу «Старосільський» про надання права позивачу на вторинне користування, не свідчить про виникнення у нього переважного речового права на спірну ділянку на той момент, коли землі колишнього радгоспу було розпайовано або вони перейшли у комунальну власність (землі запасу Старосільської сільської ради). Право вторинного користування позивача на земельну ділянку як похідне від первісного права радгоспу «Старосільський» припинилося в зв`язку з припиненням права останнього на землю. Відповідної матеріально-правової вимоги про визнання за ним права на спірну ділянку в порядку статті 119 ЗК України ОСОБА_1 не заявляв, а вирішувати самостійно, з власної ініціативи, такі питання відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд не має повноважень.
Крім того, цільове призначення даної земельної ділянки органом місцевого самоврядування змінено на «Будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», а органом Держземкадастру присвоєно відповідний кадастровий номер. Тому підстав стверджувати, що спірна ділянка є тотожною ділянці, яку було виділено позивачу у вторинне користування радгоспом «Старосільський», не встановлено.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2017 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що при розгляді справи позивачем повністю доведено довідками, заявами, показами свідків правомірність його вимог, але суди не вірно зазначили покази свідків і   ОСОБА_1 . Суди не взяли до уваги, що позивач з письмового дозволу радгоспу «Старосільський» користується земельною ділянкою з 1988 року та відповідно до статті 95 ЗК України є законним землекористувачем спірної земельної ділянки площею 0,12 га. Сільська рада передала відповідачу земельну ділянку, яка 26 років перебувала у його користуванні, при цьому рішення про вилучення у ОСОБА_1 цієї ділянки прийнято не було.  ОСОБА_1 у 2011 році та у лютому 2015 року звертався до сільської ради щодо приватизації спірної земельної ділянки. Суд першої інстанції не призначив земельно-технічну експертизу.
Аргументи учасників справи
У вересні 2017 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначила, що касаційну скаргу не визнає, оскільки ОСОБА_1 захопив спірну земельну ділянку самовільно. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції. 
У вересні 2017 року матеріали цивільної справи № 571/75/16-ц надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 571/75/16-ц надійшли до Верховного Суду.
13 червня 2019 року матеріали справи передано судді-доповідачу Дундар І. О.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів частково приймає доводи, викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Суди встановили, що 04 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Старосільської сільської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 0, 25 га.
Рішення Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області №1363 від 21 листопада 2014 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» надано дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га в АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення.
На підставі зазначеного рішення, ОСОБА_2 виготовила проект землеустрою.
Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 12 грудня 2014 року межі земельної ділянки за кадастровим номером 5625086800:03:001:0147 яка знаходиться по АДРЕСА_1 , площею 0,02500 га, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками.
Рішенням Старосільської сільської ради № 9 від 05 листопада 2015 року затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га в АДРЕСА_1 .
З протоколу сесії Старосільської сільської ради від 05 листопада 2015 року вбачається, що з 22 обраних присутніми були 21 депутат. Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 рішення прийнято більшістю голосів ( 16 - за, 5 - проти).
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 листопада 2015 року право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5625086800:03:001:0147, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 .   
Цільове призначення даної земельної ділянки органом місцевого самоврядування змінено на «Будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», а органом Держземкадастру присвоєно відповідний кадастровий номер. 
На даній земельній ділянці ОСОБА_2 побудувала будинок.
Згідно довідки радгоспу «Старосільський» № 64 від 27 травня 1988 року,         ОСОБА_1 дозволено розробити земельну ділянку 0,12 га згідно поданої заяви в АДРЕСА_1 , для сінокосу та ведення сільського господарства.
Рішенням Старосільської сільської ради № 1515 від 09 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в зв`язку з тим, що дана земельна ділянка, на яку він претендує, надана іншій особі. 
Суд першої інстанції встановив, що за заявами ОСОБА_1 06 листопада 2008 року Старосільська сільська рада надала ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність.  
Рішенням Старосільської сільської ради Рокитнівського району № 1021 від 07 липня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо земельної ділянки, та передано у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,3431 га .
Рішенням Старосільської сільської ради Рокитнівського району № 617 від 04 грудня 2013 року затверджено технічну документацію щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,2500 га.
На підставі частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що з 1988 року користується земельною ділянкою площею 0,12 га з дозволу радгоспу «Старосільський» та заяви від 10 січня 2011 року.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) зроблено висновок, «що розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає зазначеним принципам. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції. Законодавець, запроваджуючи регулювання щодо надання землі у користування, не міг мати на меті стимулювання зловживань, посилення соціальної нерівності і спрямованість на неправовий та непрозорий перерозподіл основного національного багатства - землі. Отже, відповідне законодавство слід тлумачити таким чином, що за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності в оренду - право оренди такої земельної ділянки підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах). Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що частину другу статті 134 ЗК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, слід розуміти таким чином, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) права на земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства за наявності лише одного бажаючого. Якщо ж бажаючих два чи більше, підлягали застосуванню загальні правила статті 135 ЗК України про проведення земельних торгів у формі аукціону, за результатами яких укладається відповідний договір. Водночас у справі, що розглядається, земельні торги проведені не були. Натомість земельна ділянка була надана в оренду відповідачу ОСОБА_2 , який звернувся за укладенням договору оренди значно пізніше за позивача. Отже, договір оренди укладений неправомірно. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17 (провадження № 61-43854св18) вже звертав увагу, що правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Велика Палата Верховного Суду погоджується з таким висновком».
При відмові в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, не прийняв до уваги довідку радгоспу «Старосільський» № 64 від 27 травня 1988 року, згідно якої ОСОБА_1 дозволено розробити земельну ділянку 0,12 га, оскільки вона не є правовстановлюючим документом, при цьому суд не послався на матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що будь-яких доказів про те, що саме ця ділянка є спірною і входить на даний час до земельної ділянки площею 0, 25 га, яка виділена у власність ОСОБА_2 , позивачем надано не було, а судом не було здобуто.
Сама по собі довідка радгоспу "Старосільський" про надання права позивачу на вторинне користування не свідчить про виникнення у нього переважного речового права на спірну ділянку на той момент, коли землі колишнього радгоспу було розпайовано або вони перейшли у комунальну власність (землі запасу Старосільської сільської ради). Тому не може стверджувати про таке право і на час вирішення судом справи. Право вторинного користування позивача на земельну ділянку як похідне від первісного права радгоспу "Старосільський" припинилося в зв`язку з припиненням права останнього на землю.
Але суди не звернули уваги та не дали належної оцінки тому, що 10 січня 2011 року позивач звертався до Старосільської сільської ради з заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га (т.1 арк. спр.13); вона повинна була бути розглянута на сесії, але результати розгляду в матеріалах справи відсутні, судами дані обставини не з`ясовані.
Отже, під час розгляду справи суди повно, всебічно й об`єктивно не дослідили докази по справі, не надали їм належної правової оцінки та дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року).
Ураховуючи викладене, оскаржені судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Висновки Верховного Суду
Відповідно до статті 411 ЦПК України (в редакцій, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. 
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
За таких обставин оскаржені судові рішення підлягають скасуванню, а справа підлягає передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 411 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2017 року скасувати.
Справу № 571/75/16-ц направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року та ухвала апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2017 року втрачають законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат 
Судді:                                                                              Н. О. Антоненко
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
                                                                                      М. М. Русинчук