УХВАЛА

22 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа №210/3729/17(2-а/210/204/17)
адміністративне провадження №К/9901/59732/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Шарапи В.М.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 210/3729/17 (2-а/210/204/17) за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради, ТОВ «ІНСТИТУТ ХАРКІВПРОЕКТ» про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
    У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Криворізької міської ради (далі - відповідач), треті особи: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради, ТОВ «ІНСТИТУТ ХАРКІВПРОЕКТ», в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Криворізької міської ради «Про затвердження плану зонування території м. Кривого Рогу» від 26 червня 2013 року №    2044.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду апеляційної інстанції позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить її, в частині залишення адміністративного позову без розгляду, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити. В решті оскаржуване судове рішення позивач просить залишити без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.
Постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
01 червня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених ним при оплаті судового збору за подання касаційної скарги.
У заяві вказує, що Верховний Суд постановою від 29 січня 2020 року задовольнив касаційну скаргу позивача у справі. За подання касаційної скарги заявником сплачений судовий збір в розмірі 1    235,20 грн. Відповідно до норм КАС України, як зазначив заявник, при задоволенні касаційної скарги судовий збір повертається скаржнику.
Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Частиною другою статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
В той же час, касаційна скарга ОСОБА_1 розглянута судом касаційної інстанції, підстави для повернення сплаченого судового збору, передбачені статті 7 Закону України «Про судовий збір відсутні».
Колегія суддів також звертає увагу на те, що питання розподілу судових витрат врегульоване положеннями статті 139 КАС України.
Згідно з частинами першою, шостою цієї статті при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
У цій справі суд касаційної інстанції постановою від 29 січня 2020 року не переглядав судові рішення, прийняті за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а скасував постанову суду апеляційної інстанцій із направленням справи для продовження розгляду. За законом ухвалення такого рішення унеможливлює вирішення питання про розподіл судових витрат.
З огляду на викладене заява розподіл судових витрат сторін по цій справі підлягає вирішенню при ухваленні судового рішення по суті, в порядку, передбаченому статтею 139 КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №.826/16166/18.
Керуючись статтями 132, 139 КАС України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір»,  

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у адміністративній справі № 210/3729/17 (2-а/210/204/17) за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради, ТОВ «ІНСТИТУТ ХАРКІВПРОЕКТ» про визнання протиправним та скасування рішення -відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
В.М. Шарапа 
Л. В. Тацій,
Судді Верховного Суду