Ухвала 
 
21 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 520/12289/15-ц 
 
провадження № 61-7611 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,             Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»;
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
третя особа - ОСОБА_3 ;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у акціонерному товаристві «Дельта Банк» на постанову Одеського апеляційного суду 
від 31 березня 2020 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., 
Черевка П. М., Громіка Р. Д., 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), правонаступником якого є акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк»), в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом 
до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовна заява мотивована тим, що 15 серпня 2008 року між товариством 
з обмежено відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - 
ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, 
за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 100 тис. доларів США зі сплатою 11,98 % річних та кінцевим строком повернення 
до 09 серпня 2033 року. Цього самого дня на забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між банком, 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено окремі договори поруки, 
за умовами яких поручителі зобов`язались відповідати солідарно 
з боржником перед банком за невиконання умов кредитного договору. 
30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» замінює 
як кредитора ТОВ «Укрпромбанк» у зобов`язаннях, у тому числі за вищевказаним кредитним договором та договорами поруки. 
Оскільки з червня 2010 року у позичальника виникла заборгованість 
за кредитним договором, яка станом на 04 серпня 2015 року складала 1 980 745,26 грн, з яких: 1 676 341,32 грн - тіло кредиту, 276 365,26 грн - відсотки, 28 038,10 грн - комісія, ПАТ «Дельта Банк» 19 серпня 2015 року направило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудові вимоги про виконання ними своїх зобов`язань за договорами поруки, проте кредитна заборгованість не була погашена. 
Посилаючись на викладене, ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» просило суд стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як поручителів за кредитним договором від 15 серпня 2008 року, заборгованість у розмірі 
1 980 745,26 грн.
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2016 року 
у складі судді Луняченка В. О. у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» 
в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 
на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» відмовлено. 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що відповідачі уклали самостійні договори поруки, за якими кожен з них поручився перед кредитором відповідати разом з позичальником як солідарні боржники за порушення боржником умов кредитного договору, що відповідно до частини третьої статті 554 ЦК України виключає солідарну відповідальність поручителів між собою, а тому підстав для солідарного стягнення 
з поручителів кредитної заборгованості немає. Крім того, оскільки з червня 2010 року у позивача з`явилося право вимоги про дострокове повне погашення кредиту, так як позичальник допустив заборгованість, проте таку вимогу банк пред`явив до поручителів лише у серпні 2015 році, а у вересні 2015 року звернувся до суду, то порука відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України є припиненою.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2016 року змінено в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової 
палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Одеської області 
від 01 грудня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-12497св18).
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 31 березня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Рішення Київського апеляційного суду м. Одеси від 18 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено з інших правових підстав. 
Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову 
з інших правових підстав, апеляційний суд виходив із того, що вимоги банку про стягнення з поручителів кредитної заборгованості є обґрунтованими, проте 12 липня 2019 року банк у позасудовому порядку звернув стягнення на нерухоме майно, яке було предметом договору іпотеки, укладеного 
з позичальником на забезпечення виконання умов кредитного договору 
від 15 серпня 2008 року, про що було повідомлено суд представником третьої особи. У зв'язку з цим, основне зобов'язання є припиненим відповідно до положень пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про іпотеку», так як умовами кредитного договору та договору іпотеки не передбачають право іпотекодержателя заявляти будь-які вимоги щодо виконання основного зобов'язання боржником - фізичною особою після завершення позасудового врегулювання. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі АТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи 
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації 
у АТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової 
палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали 
з Київського районного суду м. Одеси.
У вересні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової 
палати Касаційного цивільного суду від 01 жовтня 2020 року справу 
за позовом ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга АТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у АТ «Дельта Банк» мотивована тим, що апеляційний суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог банку щодо стягнення кредитної заборгованості 
з поручителів, проте невірно застосував до спірних правовідносин положення пункту 1 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про іпотеку», так як не врахував, що зобов`язання за кредитним договором не припинилося в силу його невиконання, оскільки вартості набутого кредитором у власність предмета іпотеки не вистачило на погашення заборгованості у повному обсязі. Отже, банк має право на стягнення залишку заборгованості за кредитом з поручителів як з солідарних боржників. При цьому ані відповідачами, ані третьою особою - позичальником, не надано суду доказів повного виконання зобов`язань 
за кредитним договором, як і не надано доказів відсутності заборгованості за кредитом після звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, позичальник, ОСОБА_3 , не погодився із діями банку щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки та оскаржив дії і рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності за банком на предмет іпотеки у судовому порядку у справі 947/29381/19, яка розглядається Київським районним судом м. Одеси. 
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
15 серпня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 100 тис. доларів США зі сплатою 11,98 % річних та кінцевим строком повернення до 09 серпня 2033 року.
Цього самого дня на забезпечення виконання позичальникомумов кредитного договору між ТОВ «Укрпромбанк», ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 укладено окремі договори поруки.
Відповідно до пункту 3 договорів поруки, сторони передбачили, що поручитель та боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування шкоди. 
Пунктом 10 договорів поруки передбачено строк дії договорів поруки 
до повного виконання зобов`язань за кредитним договором боржником та поручителем.
30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів 
та кредитних зобов`язань, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, у тому числі за кредитним договором від 15 серпня 2008 року та забезпечувальними договорами поруки від 15 серпня 2008 року.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору 
у ОСОБА_3 з червня 2010 року виникла кредитна заборгованість, 
яка за розрахунком банку станом на 04 серпня 2015 року становить 
1 980 745,26 грн, з яких: 1 676 341,32 грн - тіло кредиту, 276 365,26 грн - відсотки, 28 038,10 грн - комісія.
19 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» направило відповідачам досудову вимогу про погашення заборгованості, яка виникла станом на 04 серпня 2015 року, 
а також роз`яснено, що у разі її невиконання банк буде вимушений звертатися про дострокове повернення всієї заборгованості за кредитним договором. 
Досудову вимогу ОСОБА_2 отримала 29 серпня 2015 року, а ОСОБА_1 - 28 серпня 2015 року, однак борг погашений не був. 
01 вересня 2015 року банк звернувся до суду з цим позовом.
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 
від 25 лютого 2020 року справу № 916/3146/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Галіот», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Ренталс», ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Зазначена справа була прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду (провадження № 12-15гс 20).
Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» про припинення зобов`язання (недійсність майбутніх вимог) у разі позасудового врегулювання спору. 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що 
у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також 
з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду 
у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи 
№ 916/3146/17, провадження № 12-15гс 20.
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 916/3146/17, провадження № 12-15гс 20, за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до товариства 
з обмеженою відповідальністю «Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Галіот», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Ренталс», ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів.
Ухвала оскарженню не підлягає.   
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець
 
                                                                                                            Ю. В. Черняк