УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/16117/19
Провадження № 22-ц/4820/1295/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 жовтня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя – доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
секретар судового засідання Чебан О.М.
з участю представників сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/16117/19 за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства «Татьяна» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2020 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2020 року у складі судді Продана Б.Г. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Татьяна» про визнання договору недійсним і припинення його дії на майбутнє.
Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, керуючись, суд
в с т а н о в и в:
В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила, визнати недійсним і припинити на майбутнє договір оренди землі від 04 січня 2008 року, укладений між нею (орендодавцем) та СФГ «Татьяна» в особі голови господарства ОСОБА_2 (орендаря). На підтримання заявлених позовних вимог позивач вказувала, що вона як орендодавець не підписувала оспорюваний договір оренди земельної ділянки, підпис на договорі їй не належить, а замість неї його підписано невідомою особою. Даний факт знайшов своє підтвердження в ході кримінального провадження № 12017240250001015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. В межах вказаного кримінального провадження було призначено почеркознавчу експертизу і згідно висновку № 1.1-0017:18 від 06 березня 2018 року підпис в Договорі оренди земельної ділянки від 04 січня 2008 року в графі «Орендодавець», а саме в графі «Підпис», виконаний не громадянкою ОСОБА_3 , а іншою особою, в додатку до Договору оренди в графі «Підпис» також виконаний не громадянкою ОСОБА_3 , а іншою особою, крім того підпис в акті прийому-передачі від 04 січня 2008 року в графі «Орендодавець», а саме в графі «Підпис», виконаний не громадянкою ОСОБА_1 , а іншою особою, аналогічні висновки експертом були зроблені і щодо договору оренди земельної ділянки від 10 серпня 2012 року. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2020 року позов задоволено, визнано недійсним договір оренди землі від 04 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Татьяна» і припинено його дію на майбутнє, стягнуто з СФГ «Татьяна» на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. судового збору.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2020 року доповнено резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2020 року та стягнуто з СФГ «Татьяна» на користь ОСОБА_1 5 400 грн. витрат на правничу допомогу та 2 260 грн. 80 коп. за проведення експертного дослідження.
СФГ «Татьяна» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням, оскільки вони є незаконними та необґрунтованими, вказує на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт посилаючись на вимоги ст. ст. 203, 215, 216, 236, 651 ЦК України вважає, що позовна вимога не могла бути задоволена судом в тій редакції як того вимагала позивач , яка фактично об`єднала абсолютну різні несумісні цивільно-правові способи захисту порушених майнових прав, адже відповідно до ст. ст. 203, 215, 236 ЦК України суд міг би визнати недійсним правочин з моменту його укладення та застосувати згідно ст. 216 ЦПК подвійну реституцію, натомість визнав правочин недійсним не з моменту його вчинення, а припинив виконання договору на майбутнє, застосувавши норму ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України, а не норми цивільного судочинства. Також суд не прийняв до уваги отримання ОСОБА_1 орендної плати в період з 2008 по 2018 роки, яка в разі визнання договору оренди недійсним з моменту його укладення мала бути повернута орендодавцю. Крім того, суд не прийняв до уваги пояснення самої позивачки, які вона давала під час кримінального провадження, зокрема, що їй було відомо про укладення договору оренди від 04 січня 2008 року і в даному договору вказані її персональні дані та усі реквізити належної їй земельної ділянки, які відповідач отримав безпосередньо від неї та отримувала впродовж 10 років орендну плату, про що розписувалася у всіх відомостях. Таким чином позивач, підтвердила, що в 2008 році вона особисто вчиняла дії для укладення спірного правочину і волевиявлення її було вільним і до 2016 року здавала в оренду орендатору ОСОБА_2 належну їй земельну ділянку, а в 2018 році вирішила також займатися господарською діяльністю. Таким чином на думку апелянта, сам факт недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом не має наслідком його недійсності, а у разі укладення його в усній формі і якщо одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Тому, СФГ «Татьяна» просило скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2020 рокута додаткове рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,2741 га з кадастровим номером 6825087300:03:002:0022 на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
       Як вбачається з наданого позивачем суду договору оренди земельної ділянки від 04 січня 2008 року, про визнання недійсним якого пред`явлено позов, між позивачем ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Татьяна» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,2741 га на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, що належать позивачу, строком на 15 років зі сплатою відповідної орендної плати. Також надано підписаний сторонами Додаток до договору оренди земельної ділянки. 
Додатком до Договору оренди земельної ділянки визначено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 23 236 грн. 26 коп., орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі готівкою в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки і становить 697 грн. 09 коп.
Вказаний договір був зареєстрований в Хмельницькому районному відділі Хмельницької регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 25 лютого 2010 року за № 041074300052.
Також суду було надано Акт прийому-передачі земельної ділянки, підписаний сторонами договору оренди земельної ділянки, в якому спочатку було вказано дату 04 січня 2007 року, в послідуючому виправлено на 2008 рік, а потім виправлено на 25 лютого 2010 року. 
09 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області щодо підроблення договорів оренди земельної ділянки загальною площею 3, 27 га від 04 січня 2008 року, укладених між нею та орендарем СФГ «Татьяна» в особі ОСОБА_2 .
       Постановою від 10 квітня 2018 року слідчого СВ Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Думського А.В. кримінальне провадження № 12017240250001015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року, по факту підроблення офіційних документів закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні невстановленої особи ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Пред`являючи позов, ОСОБА_1 як на підставу позову посилалась на те, оспорюваний договір вона не підписувала, підпис вчинено іншою особою.
В межах кримінального провадження № 12017240250001015, на підставі постанови слідчого СВ Хмельницького РВП ХВП ГУНП у Хмельницькій області експертами Хмельницького науково дослідного експертно-криміналістичного центру для з`ясування цих обставин було проведено судову почеркознавчу експертизу.
За висновком судової почеркознавчої експертизи від 06.02.2018 року № 1.1-0017.18 підпис  підпис у договорі оренди земельної ділянки від 04 січня 2008 року в графі «Орендодавець, а саме в графі «Підпис», виконаний не громадянкою ОСОБА_1 , а іншою особою, підпис в Додатку до договору оренди земельної ділянки в графі «Орендодавець, а саме в графі «Підпис», виконаний не громадянкою ОСОБА_1 , а іншою особою, підпис в акті-прийому-передачі від 04 січня 2007 року в графі «Орендодавець, а саме в графі «Підпис», виконаний не громадянкою ОСОБА_1 , а іншою особою.  
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. 
Разом із тим Велика Палата Верховного Суду в справі № 145/2047/16-констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.
Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
 За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
За таких обставин такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
 У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про визнання недійсними договорів оренди, посилаюсь на те, що ці договори не підписував, умови їх не погоджував, тож відповідач безпідставно відмовляє в поверненні використовуваних земельних ділянок позивачу як власнику цих земельних ділянок, покликаючись до умов договорів, підписаних невстановленою особою замість позивача.
Судом беззаперечно встановлено, що позивач оспорюваний договір оренди земельної ділянки не підписувала, такий договір підписано іншою невстановленою особою, отже сторони не досягли згоди щодо умов договору, договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
За таких обставин у позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.
При цьому відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного  Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц, постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі №502/1817/15ц, від 02 вересня 2020 року у справі № 527/2510/17, від 02 вересня 2020 року у справі 387/1088/17.
Суд першої інстанції, установивши дійсні обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного договору оренди земельної ділянки недійсним. Оскільки позивач оспорюваний договір не підписував, отже такий договір є неукладеним, а тому в задоволенні позову про визнання договору недійсним та припинення його дії на майбутнє необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Татьяна» задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2020 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:
В позові ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Татьяна» про визнання договору недійсним і припинення його дії на майбутнє відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Л.М. Грох