Постанова         
Іменем України 
 
02 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 234/19811/16-ц  
 
провадження № 61-486св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта»;
відповідачі:  ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський урожай»;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного 
суду від 20 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Новікової Г. В., Гапонова А. В., 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта» 
(далі - ТОВ «Дельта») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський урожай» 
(далі - ТОВ «Краматорський урожай») про визнання договору найму недійсним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Позовна заява мотивована тим, що за наявності не припиненого 
та неоспореного договору оренди земельної ділянки від 31 січня 
2006 року № 1028-62, загальною площею 3,52 га, розташованої на території Краматорської міської ради в районі с. Василівська Пустош Донецької області, укладеного між ТОВ «Дельта» та ОСОБА_2 , та додаткової угоди від 19 жовтня 2011 року № 1 про продовження строку оренди 
до 31 січня 2021 року, ОСОБА_2 з порушенням публічного порядку, прав та інтересів товариства 18 березня 2013 року уклав договір найму земельної ділянки з ТОВ «Краматорський урожай», за яким передав в оренду цю саму земельну ділянку, про що товариству стало відомо лише у липні 2015 року. 
Вважаючи вищевказані дії відповідачів протиправними та такими, що порушують права і законні інтереси ТОВ «Дельта», останнє звернулося 
до суду із позовною заявою, в якій просило визнати договір найму 
земельної ділянки, укладеного 18 березня 2013 року між ОСОБА_2 
та ТОВ «Краматорський урожай», недійсним, витребувати спірну земельну ділянку у останнього та передати її ТОВ «Дельта».
11 жовтня 2017 року ТОВ «Краматорський урожай» звернулося до суду 
із зустрічним позовом до ТОВ «Дельта», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання додаткової угоди від 19 жовтня 2011 року № 1 недійсною, скасування її державної реєстрації та визнання права користування спірною земельною ділянкою. 
Зустрічний позов обґрунтований тим, що на момент укладення між ОСОБА_2 та ТОВ «Краматорський урожай» договору найму земельної ділянки від 18 березня 2013 року орендні правовідносини між ТОВ «Дельта» та ОСОБА_2 припинились, так як 31 січня 2011 року закінчився 
строк дії договору оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62, оскільки ТОВ «Дельта» до закінчення строку дії цього договору не направило 
на адресу орендодавця повідомлення про намір продовжити дію договору оренди від 31 січня 2006 року та через недотримання вказаної процедури не скористалося переважним правом на укладення договору оренди. Крім того, оспорений ТОВ «Дельта» договір найму земельної ділянки від 18 березня 2013 року припинив свою дію за взаємною згодою сторін з 18 вересня 
2015 року та спірна земельна ділянка передана в оренду на підставі іншого договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення 
від 01 січня 2015 року, що був укладений між ОСОБА_1 (спадкоємцем спірної земельної ділянки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ) та ТОВ «Краматорський урожай».
03 січня 2018 року ТОВ «Дельта» у зв`язку з поданням зустрічного позову уточнило первісний позов та додатково заявило вимогу про визнання недійсними договору найму земельної ділянки від 18 березня 2013 року, додаткової угоди до договору найму земельної ділянки від 18 березня 
2013 року, укладеної 17 вересня 2015 року між ТОВ «Краматорський 
урожай» та ОСОБА_1 , договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 01 січня 2015 року, з тих самих підстав, що на час їх укладення належним користувачем спірної земельної ділянки було ТОВ «Дельта», а тому орендодавець не мав права розпоряджатися земельною ділянкою, яка знаходилась в оренді товариства.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 31 жовтня 
2017 року у складі судді Марченко Л. М. зустрічний позов 
ТОВ «Краматорський урожай» до ТОВ «Дельта», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання додаткової угоди недійсною, скасування її державної реєстрації та визнання права користування земельною ділянкою 
об`єднано в одне провадження з позовом ТОВ «Дельта» до ОСОБА_1 , ТОВ «Краматорський урожай» про визнання договору найму, додаткової угоди до договору найму, договору оренди земельної ділянки недійсними 
та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Справі присвоєно єдиний № 234/19811/16-ц.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 листопада 2018 року у складі судді Марченко Л. М. у задоволенні позову ТОВ «Дельта» відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «Краматорський урожай» задоволено. 
Визнано додаткову угоду від 19 жовтня 2011 року № 1 до договору оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62, укладену між ОСОБА_2 
та ТОВ «Дельта», недійсною. 
Скасовано державну реєстрацію додаткової угоди від 19 жовтня 2011 року 
№ 1 до договору оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62, укладеної між ОСОБА_2 та ТОВ «Дельта», зареєстрованої в управлінні Держкомзему у м. Краматорську Донецької області, про що у Державному реєстрі земель вчинений запис за № 141290004000311 від 15 грудня 
2011 року.
Визнано за ТОВ «Краматорський урожай» право користування земельною ділянкою, загальною площею 3,1325 га (ріллі), яке зареєстроване 18 вересня 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що знаходиться в межах Краматорської міської ради Донецької області та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Дельта» та задовольняючи зустрічний позов ТОВ «Краматорський урожай», суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Дельта» не дотрималося умов договору оренди землі 
від 31 січня 2006 року № 1028-62 та вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення дії цього договору, оскільки у встановлений договором та цим Законом місячний строк не надіслало орендодавцю - ОСОБА_2 повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проєктом додаткової угоди, а тому втратило переважне право на поновлення договору оренди землі. 
Крім того, сторонами договору оренди землі від 31 січня 2006 року 
№ 1028-62 було порушено вимоги Закону України «Про оренду землі» 
та укладено додаткову угоду про його поновлення лише 19 жовтня 2011 року, тобто поза межами місячного строку, визначеного частиною восьмою 
статті 33 Закону України «Про оренду землі». Таким чином, додаткова угода 
від 19 жовтня 2011 року № 1 не може бути додатком до договору оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62, строк дії якого закінчився 31 січня 
2011 року, а фактично є новим договором оренди землі, в якому сторони 
не визначали істотні умови договору, передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі», що є безумовною підставою для визнання цієї додаткової угоди недійсною.
У зв`язку із закінченням договору оренди землі від 31 січня 2006 року 
№ 1028-62та недійсністю самостійного правочину - додаткової угоди 
від 19 жовтня 2011 року № 1 - не доведено порушення прав 
ТОВ «Дельта» через укладення між іншими сторонами: ОСОБА_2 
та ТОВ «Краматорський урожай», договору найму земельної ділянки 
від 18 березня 2013 року, додаткової угоди до договору найму від 17 вересня 2015 року та договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 01 січня 2015 року, стороною яких ТОВ «Дельта» не було.
Отже, договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 01 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 (власником спірної земельної ділянки у порядку спадкування) 
та ТОВ «Краматорський урожай», є діючим, а тому останнє є законним користувачем спірної земельної ділянки. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Дельта» задоволено частково. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Дельта» задоволено частково. 
Витребувано шляхом вилучення у ТОВ «Краматорський урожай» земельну ділянку, загальною площею 3,52 га, у складі якої: рілля, площею 3,13 га, кадастровий номер № 1412900000:04:000:0535; пасовища, площею 0,27 га, кадастровий № 1412900000:04:000:1640; сіножаті, площею 0,12 га, кадастровий № 1412900000:04:000:1090, яка знаходиться на території Краматорської міської ради в районі с. Василівська Пустош Донецької області, що є предметом договору оренди землі від 31 січня 2006 року 
№ 1028-62, та передано у користування цю земельну ділянку ТОВ «Дельта».
У задоволенні позовної вимоги ТОВ «Дельта» до ОСОБА_1 , 
ТОВ «Краматорський урожай» про визнання договору найму земельної ділянки від 18 березня 2013 року № 10 - 18/03/2013 недійсним відмовлено. 
У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Краматорський урожай» 
до ТОВ «Дельта», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання недійсною додаткової угоди від 19 жовтня 2011 року № 1 до договору оренди земельної ділянки від 31 січня 2006 року № 1028-62 та скасування державної реєстрації цієї угоди, визнання за ТОВ «Краматорський урожай» права користування спірною земельною ділянкою відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов ТОВ «Дельта», апеляційний суд виходив із того, що позивач обґрунтовано вважав, що договір оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62 є таким, що поновлений на новий строк на тих самих умовах, що були погоджені між сторонами цього договору під час його укладення, з огляду на положення частини третьої статті 33 Закону України «Про оренду землі», чинної на час закінчення строку дії договору, оскільки він як орендар продовжував користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і протягом одного місяця після закінчення строку 
договору від орендодавця не надходив лист-повідомлення про заперечення у поновленні цього договору оренди землі на новий строк. При цьому 
у подальшому ОСОБА_2 висловив своє волевиявлення шляхом підписання додаткової угоди від 19 жовтня 2011 року № 1, укладаючи 
яку не висловлював заперечень щодо умов угоди про продовження строку оренди саме із ТОВ «Дельта». 
Разом з тим, відсутні підстави для задоволення позову ТОВ «Дельта» в частині вимог про визнання недійсним договору найму земельної ділянки 
від 18 березня 2013 року та додаткової угоди від 17 вересня 2015 року, які укладені між  ОСОБА_2 та ТОВ «Краматорський урожай», оскільки спірний договір найму припинив свою дію за взаємною згодою сторін 
з 18 вересня 2015 року. При цьому суд врахував, що застосувавши наслідки недійсності правочину права ТОВ «Дельта» не будуть захищені, так як спірна земельна ділянка передана в оренду на підставі іншого договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 01 січня 
2015 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Краматорський урожай».
Враховуючи що ТОВ «Дельта» підтвердило законне право користування спірною земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62 та додаткової угоди від 19 жовтня 2011 року № 1 про поновлення цього договору, суд першої інстанції помилково виходив із того, що ТОВ «Краматорський урожай» є належним землекористувачем та законно володіє спірною земельною ділянкою на підставі договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 01 січня 2015 року, який 
не відповідає вимогам чинного законодавства, так як сторона правочину - орендодавець не мав права його укладати, оскільки ОСОБА_2 
вже розпорядився своїм правом та передав спірну земельну ділянку 
в користування іншому орендарю на підставі договору, який відповідає вимогам чинного законодавства та був діючим.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали 
з Краматорського міського суду Донецької області. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року відмовлено. 
У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи 
між суддями від 09 листопада 2020 року справу передано судді-доповідачеві 
у зв`язку зі звільненням у відставку попереднього судді-доповідача. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2020 року справу за позовом ТОВ «Дельта» до ОСОБА_1 , ТОВ «Краматорський урожай» про визнання договору найму, додаткової угоди до договору найму, договору оренди земельної ділянки недійсними та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ТОВ «Краматорський урожай» до ТОВ «Дельта», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання додаткової угоди недійсною, скасування державної реєстрації та визнання права користування земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року призначено до судового розгляду. 
Аргументи учасників справи 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга  ОСОБА_1 мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що спірний договір оренди землі 
від 31 січня 2006 року № 1028-62 є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, так як ТОВ «Дельта» продовжувало користуватися спірною земельною ділянкою, а орендодавець, його покійний батько - ОСОБА_2 , протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав листа-повідомлення про заперечення у поновленні цього договору оренди землі. Суд апеляційної інстанції не врахував, що ТОВ «Дельта» не дотрималося умов договору оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62 та вимог частини восьмої статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення дії цього договору, оскільки у встановлений договором та цим Законом місячний строк не надіслало орендодавцю - ОСОБА_2 повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проєктом додаткової угоди, а тому втратило переважне право на поновлення договору оренди землі. Крім того, апеляційний суд 
не звернув уваги на те, що додаткова угода від 19 жовтня 2011 року № 1 до договору оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62 є нікчемною, так як укладена через 8 місяців після припинення дії основного договору оренди землі. Також судом апеляційної інстанції залишилася не вирішена позовна вимога ТОВ «Дельта» щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 01 січня 2015 року, укладеного між ним, як новим власником спірної земельної ділянки, 
та ТОВ «Краматорський урожай», а, отже, вказаний договір є чинним та не скасований. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Дельта» на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначено, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Апеляційним судом вірно враховано положення частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає той випадок, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновлені договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення дії договору оренди землі 
від 31 січня 2006 року № 1028-62 орендодавець не виявив бажання припинити орендні правовідносини із ТОВ «Дельта», а, навпаки, 19 жовтня 2011 року висловив своє волевиявлення та уклав додаткову угоду, якою узгоджено новий строк дії договору оренди землі.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_2 відповідно до рішення Краматорської міської ради Донецької області від 16 вересня 2005 року № 26/ІV-52 був власником земельної ділянки, загальною площею 3,52 га, у складі якої: рілля, площею 3,13 га, кадастровий номер № 1412900000:04:000:0535; пасовища, площею 0,27 га, кадастровий № 1412900000:04:000:1640; сіножаті, площею 0,12 га, кадастровий № 1412900000:04:000:1090, яка знаходиться на території Краматорської міської ради в районі с. Василівська Пустош Донецької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1, а. с. 18).
Вищевказану земельну ділянку, площею 3,52 га, ОСОБА_2 передав в оренду ТОВ «Дельта» на строк 5 років, уклавши з останнім договір оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62 (т. 1, а. с. 10-15).
На виконання умов вказаного договору оренди землі від 31 січня 2006 року 
№ 1028-62 орендодавець передав, а орендар прийняв спірну земельну ділянку 02 лютого 2006 року, про що було складено акт приймання-передачі (т. 1, а. с. 16,17).
19 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Дельта» укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди землі від 31 січня 2006 року 
№ 1028-62, в якій сторони погодили поновлення строк дії договору оренди землі до 31 січня 2021 року (т. 1, а. с. 19).
Згідно з видаткових касових ордерів ТОВ «Дельта» сплатило за оренду спірної земельної ділянки за 2013 рік - 1 850 грн, отримувач платежу ОСОБА_3 , дружина  ОСОБА_2 , та за 2014 рік - 1 912 грн, отримувач платежу ОСОБА_1 , син  ОСОБА_2 ,який особисто звертався у письмовій формі до ТОВ «Дельта» з листом про виплату орендної плати за договором від 31 січня 2006 року № 1028-62 (т. 1, а. с. 44-47).
18 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Краматорський Урожай» укладено договір найму земельної ділянки № 10 - 18/03/2013, строком дії - 2 роки 11 місяців (т. 1, а. с. 76-77).
18 березня 2013 року актом приймання-передачі земельної ділянки 
ОСОБА_2 передав ТОВ «Краматорський Урожай» спірну земельну ділянку, площею 3,13 га (т. 1, а. с. 78).
ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_2 та право власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування перейшло його сину - ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 28, 43).
17 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Краматорський Урожай» укладено додаткову угоду № 1 до договору найму земельної ділянки 
від 18 березня 2013 року № 10 - 18/03/2013 про припинення дії цього договору найму (т. 1, а. с. 79).
17 вересня 2015 року актом приймання-передачі земельної ділянки 
ТОВ «Краматорський Урожай» повернуло ОСОБА_1 спірну земельну ділянку, площею 3,13 га (т. 1, а. с. 80).
01 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Краматорський Урожай» укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, за умовами якого  ОСОБА_1 передав в оренду 
ТОВ «Краматорський Урожай» спірну земельну ділянку, площею 3,13 га, 
на строк 10 років (т. 1, а. с. 81-82).
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції 
до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України 
судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно 
з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постанова апеляційного суду підлягає зміні у мотивах прийнятого судового рішення. 
Суди встановили, що 31 січня 2006 року між ТОВ «Дельта» 
та ОСОБА_2 , правонаступником якого у порядку спадкування 
є ОСОБА_1 , укладено договір оренди землі, строком на 5 років. 
19 жовтня 2011 року між ТОВ «Дельта» та  ОСОБА_2  укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди землі від 31 січня 2006 року, строк дії якої до 31 січня 2021 року.
Під час дії вищевказаних договірних правовідносин 18 березня 2013 року 
між ОСОБА_2  та ТОВ «Краматорський Урожай» укладено інший договір найму тієї самої земельної ділянки.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 2 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди 
землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, 
а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно 
до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною третьою статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, 
що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
ЗК України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду(стаття 124). Проте саме Законом України «Про оренду землі» врегульовано відносини, 
що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв`язку 
із передачею її у користування та володіння, у тому числі конкретизовано 
та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. 
Договір оренди землі від 31 січня 2006 року № 1028-62 і додаткова угода 
до нього від 19 жовтня 2011 року № 1 належним чином пройшли державну реєстрацію, тобто набрали чинності (стаття 18 Закону України «Про оренду землі»). 
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (частина друга статті 24 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до пункту в) частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов правильного висновку 
про те, що укладення 18 березня 2013 року між відповідачами договору 
найму земельної ділянки є неправомірним, так як на цей час дійсними 
були договірні правовідносини між ТОВ «Дельта» та  ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 . Проте, враховуючи, що укладений договір найму земельної ділянки припинив свою дію за взаємною згодою сторін, тому визнання його недійсним не захистить порушене право 
ТОВ «Дельта» (неефективний спосіб судового захисту), тому апеляційний 
суд вірно витребував від ТОВ «Краматорський Урожай» земельну ділянку 
на користь ТОВ «Дельта».
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про нікчемність додаткової угоди від 19 жовтня 2011 року № 1 до договору оренди землі від 31 січня 2006 року є безпідставними, так як хоча договір оренди землі від 31 січня 2006 року припинив свою дію до укладення додаткової угоди до нього, проте згідно 
з частиною третьою статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Отже, додаткова угода від 19 жовтня 2011 року № 1 до договору оренди 
землі від 31 січня 2006 року відповідає вимогам ЦК України щодо свободи договору, що узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 3, статті 627 ЦК України. 
Таким чином, договір найму земельної ділянки від 18 березня 2013 року укладено відповідачами під час належним чином зареєстрованого іншого договору оренди цієї земельної ділянки. 
Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати 
Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 січня 2020 року у справі 
№ 587/2326/16-ц, провадження № 14-442цс19.
Щодо зустрічного позову ТОВ «Краматорський Урожай» Верховний Суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право 
в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право 
на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання 
або оспорювання.
Отже, судовому захисту підлягає лише порушене право. Проте 
ТОВ «Краматорський Урожай» уклало договір найму земельної ділянки 
18 березня 2013 року, а тому укладенням договорів 31 січня 2006 року 
і 19 жовтня 2011 року між ТОВ «Дельта» та  ОСОБА_2 права 
ТОВ «Краматорський Урожай» не могли бути порушеними. 
Таким чином, у ТОВ «Краматорський Урожай» були відсутні підстави 
для оспорення договорів, в яких товариство не було стороною, та які 
були укладені задовго до укладення договору найму земельної ділянки 
між ТОВ «Краматорський Урожай» та ОСОБА_1 . 
Право на оспорення таких договорів мав ОСОБА_1 , але він таких позовних вимог не заявляв. 
Посилання касаційної скарги на те, що ТОВ «Дельта» втратило переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк є безпідставними, так як ні предметом первісних позовних вимог, ні предметом зустрічних позовних вимог не була вимога про переважне право на укладення договору оренди землі, оскільки вимогами обох позовів було визнання договорів оренди недійсними. 
Верховний Суд зазначає й таке. 
Відповідно до частини першої, четвертої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності - одні з керівних засад цивільно-правового регулювання суспільних відносин, які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків. 
Відтак, ТОВ «Дельта», як орендар, яке виконало всі дії, які від нього вимагалися, та у межах процедур, встановлених законодавством України, використовувало земельну ділянку на умовах оренди, а тому не має нести негативних наслідків від неправомірних дій іншої сторони договору. 
Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, а в решті - без змін. 
Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, змінити, виклавши її у редакції цієї постанови. У решті постанову Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова 
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Ю. В. Черняк