ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 712/8818/16-а
адміністративне провадження № К/9901/18461/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Мацедонської В.Е.
суддів Данилевич Н.А., Шевцової Н.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №712/8818/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 09 листопада 2016 року (головуючий суддя Троян Т.Є.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року (прийнята у складі колегії суддів: головуючого судді Файдюка В.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.)

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. У липні 2016 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
-          визнати протиправною бездіяльність Черкаської міської ради в неприйнятті рішення по його заяві про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва; 
-          зобов`язати Черкаську міську раду розглянути його заяву про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва; 
-          визнати дії Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради щодо відмови у наданні викопіювання із плану міста або іншої містобудівної документації на земельну ділянку пл.0,10 га за заявою від 18 травня 2016 року по АДРЕСА_1 в зоні садибної житлової забудови - Ж-1п для індивідуального будівництва протиправними;
-          зобов`язати Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради розглянути звернення та надати ОСОБА_1 викопіювання з плану міста на земельну ділянку, зазначену в графічних матеріалах за заявою від 18 травня 2016 року; 
-          визнати дії Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради щодо відмови у наданні викопіювання із плану міста або іншої містобудівної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га за заявою від 21 червня 2016 року по АДРЕСА_2 для індивідуального будівництва протиправними;
-          зобов`язати Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради розглянути звернення та надати ОСОБА_1 викопіювання з плану міста на земельну ділянку по АДРЕСА_2 для індивідуального будівництва за заявою від 21 червня 2016 року.
2. Протокольною ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 09 листопада 2016 року до справи у якості співвідповідача залучено Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради.
3. У судовому засіданні 09 листопада 2016 року позивач відмовився від позовних вимог щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог до Черкаської міської ради, залишивши вимоги щодо визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради.
4. Обґрунтовуючи позовні вимоги до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, позивач зазначав, що листи від 25 травня 2016 року №10746-в, від 04 липня 2016 року №17455-в, якими відмовлено у наданні викопіювання із плану міста або іншої містобудівної документації на земельну ділянку пл.0,10 га, є невмотивованими. 

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

5. 15 лютого 2015 року позивач звернувся до голови Черкаської міської ради з заявою про надання йому як інваліду війни земельної ділянки в розмірі 0,10 га для індивідуального будівництва (а.с. 6). До заяви додав копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію посвідчення інваліда війни.
6. 04 березня 2016 року Черкаською міською радою позивачу надано відповідь листом №818-2 (а.с.10), яким роз`яснено, що відповідно до  статті 118 Земельного кодексу України  громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки подають клопотання із зазначенням цільового призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
7. Рішення по заяві відповідачем прийнято не було з огляду на відсутність повного переліку документів, які повинні додаватися до клопотання.
8. 18 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача через Центр надання адміністративних послуг Департаменту управління справами Черкаської міської ради з заявою, у якій просив надати йому викопіювання з плану міста на земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 для індивідуального будівництва.
9. Листом №10746-в від 25 травня 2016 року Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради відмовив ОСОБА_1 в наданні викопіювання, оскільки на зазначеній ним земельній ділянці передбачене розміщення перспективної блокованої малоповерхової житлової забудови «Ж-2п» та рекреаційної зони озеленених територій загального користування «Р-3п» (а.с.14).
10. 21 червня 2016 року позивач повторно звернувся через Центр надання адміністративних послуг Департаменту управління справами Черкаської міської ради з заявою, у якій просив надати йому викопіювання з плану міста на земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_2 для індивідуального будівництва. До заяви ним було додано графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування та розмір земельної ділянки.
11. Листом №17455-в від 04 липня 2016 року Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради відмовив позивачу в наданні викопіювання, мотивуючи тим, що в районі АДРЕСА_2 відповідно до рішення Черкаської міської ради від 17 березня 2016 року №2-384 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, після розроблення та погодження якого робоча група щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва розгляне можливість відведення даних ділянок бійцям АТО м. Черкаси (а.с.16).
12. Не погоджуючись із указаними діями відповідача та уважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

ІІІ. Судові рішення у цій справі та мотиви їх ухвалення

13. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 09 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
14. Так, суд першої інстанції указав, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи представника позивача щодо невмотивованості та протиправності відповідей Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, оскільки у відповідях зазначені підстави, з яких позивачу відмовлено у наданні викопіювання.
15. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.
16. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками Соснівського районного суду міста Черкаси та зазначив, що відповідачем не порушено строк розгляду клопотання позивача та в місячний термін надано відповіді, у яких наведено підстави для відмови у наданні викопіювання з плану міста.

ІV. Касаційне оскарження

17. Не погодившись із такими судовими рішеннями позивачем 13 лютого 2017 року подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій останній просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нову постанову про задоволення позову.
18. Обґрунтовуючи необхідність касаційного оскарження представник позивача указує, що позивач двічі звертався через Центр надання адміністративних послуг Департаменту управління справами Черкаської міської ради із заявами від 18 травня 2016 року та від 21 червня 2016 року, у яких просив надати йому викопіювання із плану міста або іншої містобудівної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального будівництва, проте йому було відмовлено у наданні такого викопіювання.
Зазначає, що у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Черкаська міська рада в особі її Департаменту архітектури, містобудування та інспектування є розпорядником запитуваної інформації.
19. Відповіді, якими відмовлено у наданні викопіювання, не містять підстав такої відмови та посилань на відповідні норми законів України.
20. Звертає увагу, що позовні вимоги щодо зобов`язання надати викопіювання з плану міста на земельну ділянку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
21. Заперечення (відзив) від інших учасників справи до суду касаційної інстанції не надходили, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанції.
22.Ухвалою Вищого адміністративного суду від 14 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою. Витребувано справу №712/8818/16-а з Соснівського районного суду міста Черкаси.
23. 28 березня 2017 року справа №712/8818/16-а надійшла до Вищого адміністративного суду.
24. 08 лютого 2018 року на виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (набрав чинності 15 грудня 2017 року) касаційну скаргу передано до Верховного Суду.
25. 08 лютого 2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №712/8818/16-а визначено склад суду: головуючий суддя - Гімон М.М., судді Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
26. 13 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від   13 червня 2019 року №733/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
27. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2019 року для розгляду справи №712/8818/16-а визначено склад суду: головуючий суддя - Рибачук А.І., судді: Бучик А.Ю., Стеценко С.Г.
28. Ухвалою судді Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Рибачука А.І. від 18 червня 2019 року справу №712/8818/16-а прийнято до провадження.
29. Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року задоволено заяви суддів Рибачука А.І., Бучик А.Ю., Стеценка С.Г. про самовідвід у зв`язку із порушенням порядку визначення колегії суддів для розгляду указаної справи.
30. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №712/8818/16-а визначено склад суду: головуючий суддя Мацедонська В.Е., судді: Данилевич Н.А., Шевцова Н.В.
31. Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2020 року справу №712/8818/16-а прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

32. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
33. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
34. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
35. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року №394-IX.
36. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
37. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
38. Відповідно до частини 11 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» матеріали генерального плану населеного пункту не можуть містити  інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
39. Згідно з частиною 5 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах. До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
40. Приписами частини 7 статті 12 Закону України «Про адміністративні послуги» установлено, що перелік адміністративних послуг, які надаються через центр надання адміністративних послуг, має включати адміністративні послуги органів виконавчої влади, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
41. На виконання вимог наведеної правової норми Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 року N 523-р затверджено Перелік адміністративних послуг органів виконавчої влади, які надаються через центр надання адміністративних послуг (далі - Перелік).
42. Пунктом 40 Переліку передбачено надання таких адміністративних послуг, як надання відомостей з Державного земельного кадастру у формі:
1) витягу з Державного земельного кадастру про: землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць; обмеження у використанні земель; земельну ділянку; 
2) довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території); 
3) викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
43. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про адміністративні послуги» виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг, встановлюються перелік підстав для відмови у наданні адміністративної послуги.
44. Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (тут і далі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
45. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом:
1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;
2) надання інформації за запитами на інформацію.
46. Приписами статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» установлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у  статті 13  цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
47. Відповідно до статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
48. Приписами статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» установлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до  частини другої статті 6  цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені  статтею 21  цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених  частиною п`ятою статті 19  цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

49. Відповідно до частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

VІ. Позиція Верховного Суду 

50. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
51. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
52. Згідно частини 3 статті 211 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що кореспондує нормі частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15 грудня 2017 року).
53. Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень на момент їх ухвалення визначалися статтею 159 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), відповідно до якої судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
54. Зважаючи на встановлені судами обставини, Верховний Суд не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій та уважає їх такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 86 КАС України (в редакції чинній на момент розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанції), а відтак таке судове рішення не є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 159 КАС України в тій же редакції.
55. Із матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржував дії Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради щодо відмови у наданні викопіювання із плану міста або іншої містобудівної документації, а також просив зобов`язати останнього надати таке викопіювання.
У відповідності до частини 11 статті 17, частини 5 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на отримання такої інформації (матеріалів) забезпечується відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхом надання їх за запитом на інформацію.
56. Аналіз правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавством України чітко визначено виключний перелік підстав для відмови у наданні викопіювання із плану міста або іншої містобудівної документації.
57. У даній справі судами попередніх інстанцій не установлено, якими нормативно-правовими актами обґрунтовано відмову у наданні викопіювання з плану міста, зазначену у листах-відповідях від 25 травня 2016 року №10746-в та від 04 липня 2016 року №17455-в.
58. З даного приводу судами попередніх інстанцій зазначено, що оскаржувані листи-відповіді містять мотиви відмови у задоволенні клопотання позивача. 
Однак, позиція судів щодо обґрунтованості мотивів відмов у наданні викопіювання з плану міста та їх відповідності законам України не знайшла свого відображення в оскаржуваних судових рішеннях.
Судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувалось питання щодо відповідності наданих відповідачем відмов вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», не визначено розпорядника зазначеної інформації, дотримання ним строку надання відповіді, а також наявності правових підстав, визначених Законом, для відмови в наданні запитуваної інформації.
Наведене дає підстави стверджувати про невжиття належних заходів щодо з`ясування обставин справи.
59. З огляду на те, що судами попередніх інстанцій не досліджено питання правомірності відмов відповідача щодо надання викопіювання з плану міста у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації», Суд позбавлений можливості перевірити доводи скаржника та встановити, що позовні вимоги, заявлені до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради про зобов`язання вчинити дії (розглянути звернення та надати викопіювання) не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. 
60. Згідно з частинами першою та третьою статті 136 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв`язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу (у редакції чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції).
61. Відповідно до частини другої статті 112 КАС України про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог (у редакції чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції).
62. Згідно з частиною третьою статті 157 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається (у редакції чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції).
63. В силу пункту 15 частини четвертої статті 160 КАС України окремим документом викладаються ухвали, серед інших, з питань закриття провадження у справі.
64. Із матеріалів справи вбачається, що позивач відмовився від позовних вимог до Черкаської міської ради у судовому засіданні 09 листопада 2016 року, що підтверджується диском із аудіофіксацією судового засідання, наявним у матеріалах справи. Суд першої інстанції прийняв часткову відмову позивача від позову та постановив протокольну ухвалу.
Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що з огляду на можливість оскарження ухвали про закриття провадження щодо частини позовних вимог та необхідності роз`яснення позивачу наслідків такої відмови, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає викладення ухвали про закриття провадження у справі окремим документом.
Натомість, судом першої інстанції зазначеної вимоги процесуального законодавства не дотримано.
65. З огляду на допущені судами порушення норм процесуального права, з урахуванням фактичних даних, що залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, відповідно до закріплених у КАС України повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність висновків у цілому по суті спору.
66. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій безпідставно не застосовано до спірних правовідносин норми Закону України «Про доступ до публічної інформації», не надано оцінки обставинам, які мають істотне значення для правильного вирішення спору по суті, допущено порушення норм процесуального права, а тому оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням КАС України щодо законності і обґрунтованості. Отже, такі судові рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 КАС України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
67. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно з`ясувати обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, викладені Верховним Судом у цій постанові, всебічно і повно перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішенню спору по суті, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Також, суду першої інстанції необхідно урахувати положення КАС України щодо належного оформлення судового рішення при прийнятті відмови від частини позовних вимог.
68. Відповідно до частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
69. Отже Суд приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не надавши правової оцінки фактичним обставинам, які мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
70. Згідно з пунктом 10 частини першої Перехідних положень КАС України (за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року №394-IX) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до положень статті 20 КАС України (за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року №394-IX) спори фізичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації підсудні Окружним адміністративним судам.
З огляду на викладене, Верховний Суд направляє справу №712/8818/16-а на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

VII. Висновки Верховного Суду щодо розподілу судових витрат

71. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

З огляду на викладене, керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 09 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року - задовольнити частково.

2. Постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 09 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року - скасувати, справу №712/8818/16-а направити на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                В.Е. Мацедонська

Судді                                                                                                        Н.А. Данилевич

                                                                                                                 Н.В. Шевцова