Ухвала
 
13 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 409/2436/17
провадження № 51-2371ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення постановлені 
щодо нього,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на судові рішення постановлені щодо нього.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 26 червня 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищезазначеному рішенні суду касаційної інстанції засудженому  ОСОБА_4 було вказано про необхідність чітко зазначити судові рішення, що ним оскаржуються та додати їх копії до касаційної скарги. Крім того, засудженому потрібно було обґрунтувати у чому полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягнуло б за собою скасування чи зміну судових рішень, а також викласти вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 436 КПК.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, засуджений  ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, перевіривши зміст якої, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в вищезазначеній ухвалі від 26 червня 2020 року недоліки касаційної скарги засуджений не усунув.
Зокрема, у новій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 так чітко і не зазначив, які саме судові рішення ним оскаржуються, що не відповідає положенням п. 3 ч. 1 ст. 427 КПК та позбавляє суд касаційної інстанції встановити дійсний предмет касаційного розгляду.
Також, засуджений ОСОБА_4 у повторно поданій касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідного обґрунтування зазначеним доводам так і не навів та не вказав на такі порушення, які, з огляду на положення ст. 412 КПК, тягнули б за собою скасування або зміну судових рішень.
Крім того, у поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 повторно не міститься чітких вимог, 
які б узгоджувались з повноваженнями Кримінального касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги, визначені ст. 436 КПК.
Поміж іншим, всупереч ч. 5 ст. 427 КПК засуджений до касаційної скарги так
і не долучив копії судових рішень, що ним оскаржуються.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність чітких вимог касаційної скарги та їх правового обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що засуджений недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на судові рішення постановлені щодо ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	      ОСОБА_5 	  ОСОБА_3 	
Судді: