ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року	Львів	Справа № 380/4042/20 пров. № А/857/11174/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                      Хобор Р.Б.,
суддів                                                                           Сеника Р.П., Шинкар Т.І. 
з участю секретаря судового засідання                        Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року, ухвалене суддею Сакалошем В.М. у м. Львові о 12 год. 06 хв. у справі № 380/4042/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

                                                       В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд:
визнати протиправними дії та бездіяльність Мостиського прикордонного загону в частині виплати позивачу допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;
стягнути із Мостиського прикордонного загону недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року та у лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» в розмірі 5925,42 грн.;
визнати протиправними дії та бездіяльність Краматорського прикордонного загону щодо не виплати компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, а також не включення до складу місячного грошового забезпечення позивача, як розрахункової величини, при нарахуванні та виплаті у січні 2018 року підйомної допомоги, у лютому 2018 року допомоги на оздоровлення, а також, при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні у лютому 2018 року, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських»;
стягнути із Краматорського прикордонного загону на користь позивача недоплачену допомогу на оздоровлення у лютому 2018 року та підйомну допомогу у січні 2018 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» в розмірі 6738,18 грн. та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» в розмірі 16625,58 грн.;
стягнути із Краматорського прикордонного загону на користь позивача одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 11 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» у сумі 20323,2 грн. та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» у сумі 54448,68 грн.;
визнати протиправною бездіяльність Краматорського прикордонного загону щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу на день звільнення 06.02.2018 року компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2013-2018 роки;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2013 - 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої передбачену від 20.01.2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
У обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначає те, що був військовослужбовцем Державної прикордонної служби, проходив військову службу за контрактом.
Наказом начальника 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 26.01.2018 року № 29-ос позивач звільнений з військової служби в запас за  ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», а наказом від 05.02.2018 року № 6-ос виключений зі списків особового складу, усіх видів грошового забезпечення Краматорського прикордонного загону.
У червні 2016 року та лютому 2017 року Мостиський прикордонний загін та у січні 2018 року Краматорський прикордонний загін виплатили позивачу допомогу на оздоровлення без урахування додаткової грошової допомоги. Вказану додаткову грошову винагороду Краматорський прикордонний загін не включив при обрахунку підйомної допомоги, яка виплачена позивачу у  січні 2018 року та пов`язана з переїздом на місце служби у іншу місцевість.
Крім того позивач зазначає, що до складу грошового забезпечення з якого Краматорський прикордонний загін виплатив позивачу у лютому 2018 року допомогу на оздоровлення, а у січні 2018 року підйомну допомогу, відповідач не включив виплачену за вказаний період грошову допомогу за безпосередню участь в АТО.
Також, позивач зазначив, що відповідач - Краматорський прикордонний загін не включив додаткову грошову допомогу та допомогу за безпосередню участь в АТО при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.
На думку позивача він має право на компенсацію при звільненні невикористаних днів додаткової відпустки право на які набув за час служби, і які відповідач протиправно не компенсував.
Правову підставу своїх доводів позивач зазначає частину 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у якій зазначено, що до складу грошового забезпечення, крім іншого, входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія).
Позивач зазначає, що додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі – постанова № 889) та винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (далі – постанова № 18) виплачувались йому щомісячно, а отже є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення, а тому мають бути включені до розміру грошового забезпечення для обрахунку допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та допомоги при звільненні.
Позивач вважає. що відповідачі порушили його право на належний рівень грошового забезпечення за час служби та при звільненні. Належним способом захисту порушеного права, на думку позивача, є визнання дій відповідачів протиправними та зобов`язання здійснити виплату допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та допомоги при звільненні з урахуванням додаткової грошової допомоги та допомоги за безпосередню участь в АТО, а також компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії та бездіяльність Мостиського прикордонного загону в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою № 889.
Зобов`язано Мостиський прикордонний загін перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену (збільшену) суму допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та у лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою № 889 з урахуванням проведених виплат.
Визнано протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виплати компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, а також не включення до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , як розрахункової величини при нарахуванні та виплаті у січні 2018 року підйомної допомоги, у лютому 2018 року допомоги на оздоровлення, а також при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні у лютому 2018 року щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою № 18.
Зобов`язано Краматорський прикордонний загін перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у лютому 2018 року та підйомну допомогу у січні 2018 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою № 18.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою № 18.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення 06.02.2018  року компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2013 - 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою № 18.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з цим рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Мостиського прикордонного загону.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Краматорського прикордонного загону повернуто особі, яка її подала.
У апеляційній скарзі Мостиський прикордонний загін просить рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій та бездіяльності Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою № 889 та зобов`язання Мостиського прикордонного загону перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену (збільшену) суму допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та у лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою № 889 та проведених виплат скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову в цій частині.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції неповно з`ясував та дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права.
Свою позицію відповідач пояснює тим, що додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується матеріальна допомога на оздоровлення. Під місячним грошовим забезпеченням офіцерського (начальницького складу) складу і військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, на думку відповідача, слід розуміти посадовий оклад разом з окладом за військове (спеціальне) звання і процентною надбавкою за вислугу років. Отже дії Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 , матеріальної допомоги на оздоровлення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та допомоги за безпосередню участь в АТО є законними та вчиненими відповідно до приписів діючого на той час законодавства.
Заслухавши суддю – доповідача, пояснення представника позивача та Мостиського прикордонного загону, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 , починаючи з 2007 року проходив військову службу у Мостиському прикордонному загоні, а з 23.11.2017 році у Краматорському прикордонному загоні. ОСОБА_1 брав безпосередню участь в АТО та є учасником бойових.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 26.01.2018 року № 29-ос старшина ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас за  ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» (п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 05.02.2018 року № 6-ос ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу, усіх видів грошового забезпечення Краматорського прикордонного загону з 06.02.2018 року.
З метою отримання інформації щодо грошового забезпечення, позивач звернувся до начальника Краматорського прикордонного загону із інформаційним запитом у якому просив надати:
копію наказів про звільнення та виключення із списків частини та усіх видів забезпечення;
довідку про нараховане та фактично виплачене грошове забезпечення із зазначенням видів та дати його виплати при звільненні з військової служби;
копію особистих карток грошового забезпечення за період проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
довідку про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 . У випадку не проведення індексації, просив провести її нарахування та виплату;
відомості про надання у 2018 році додаткової відпустки або проведення виплати компенсації за неї при звільненні за 2013-2018 роки. Просив нарахувати та виплатити компенсація за невикористану додаткову відпустку за 2013-2018 роки;
розрахунки нарахованих та виплачених сум компенсації за невикористання указаних вище відпусток із зазначенням утриманих сум.
Листом від 10.12.2019 року № 11/7791 Краматорський прикордонний загін на запит позивача надав: 
витяг із наказу про звільнення та виключення із списків особового складу військової частини;
довідку щодо виплати грошового забезпечення та інших видів виплат при звільненні з військової служби;
копії особистих карток за 2017 та 2018 роки;
довідку щодо індексації грошового забезпечення
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова грошова допомога та допомога за безпосередню участь в АТО входять до складу грошового забезпечення військовослужбовця, а тому мають бути враховані при виплаті допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та допомоги при звільненні. З цих міркувань суд першої інстанції задовольнив адміністративний позов частково.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.
Перш за все апеляційний суд звертає увагу сторін на те, що правовий спір — це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права.
Для того, щоб спір став правовим, на думку апеляційного суду, він має володіти такими характерними ознаками: 
1) правовий спір виникає лише з таких дій його учасників, що мають юридичні наслідки;
2) правовий спір повинен бути спрямований на реалізацію та захист прав, свобод, законних інтересів, а також виконання обов`язків особи; 
3) реалізація інтересів однієї сторони спору здебільшого тягне за собою неможливість задоволення інтересів іншої сторони спору; 
4) юридичним підґрунтям правового спору є гарантована законом суб`єкту, права якого порушено, можливість захисту права, свободи чи його законного інтересу; 
5) способи і засоби вирішення правових спорів, встановлені національним законодавством, не позбавляють особу можливості звернутись до альтернативних засобів захисту прав
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У пункті 2 частини 1 статті 4 КАС України, серед іншого зазначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Апеляційний суд встановив, що позивач у справі не звертався до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо поновлення, на думку позивача, його порушеного права на допомогу на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з рахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».
Отже, апеляційний суд стверджує, що між позивачем та Мостиським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України не виникло публічно-правових відносин з приводу перерахунку грошового забезпечення позивача, наслідком чого є відсутність спору про дотримання права позивача у цих правовідносинах.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже переглядаючи апеляційну скаргу Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в межах її доводів та вимог, апеляційний суд встановив відсутність між позивачем та Мостиським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України публічно-правового спору.
Таким чином Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України не допускав бездіяльності щодо невиплати позивачу допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, оскільки позивач не звертався до відповідача про поновлення, на думку позивача, порушеного права позивача на виплату допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року з врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди.
За наведених обставин, адміністративний позов в частині вимог, що стосується Мостиського прикордонного загону необхідно залишити без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, які стосуються Мостиського прикордонного загону скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову в цій частині з вищевикладених мотивів. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та бездіяльності Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та зобов`язання Мостиського прикордонного загону перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену (збільшену) суму допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та у лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» і проведених виплат задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року в справі № 380/4042/20 в частині визнання протиправними дій та бездіяльності Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та зобов`язання Мостиського прикордонного загону перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену (збільшену) суму допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та у лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» і проведених виплат скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повний текст постанови складений 02.12.2020 року