КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
22 жовтня 2020 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 757/395/19-ц
 Апеляційне провадження № 22-ц/824/13253/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.
     суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року, постановлену під головуванням судді Матійчук Г.О., по справі за заявою   ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом (т. 1 а.с. 4-8, КП а.с. 3-7).
У травні 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 137772280000) із забороною вчиняти будь-які дії, спрямовані на його відчуження; накласти арешт на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 1733119780000) із забороною вчиняти будь-які дії спрямовані на його відчуження; накласти арешт на 1/6 частину машиномісця АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 168669380000) із забороною вчиняти будь-які дії, спрямовані на його відчуження; накласти арешт на 1/3 частину транспортного засобу TOYOTA PRADO легковий універсал - В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, колір чорний (т. 1 а.с. 93-100 ).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом повернуто заявнику (КП а.с. 62).
Не погодившись з ухвалою районного суду, 22 липня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Новак Н.Ю. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити у повному обсязі (КП а.с. 94-104).
На обґрунтування скарги зазначила, що існують обґрунтовані припущення про можливість подальшого відчуження спірного майна за іншими правочинами, що істотно утруднить або призведе до неможливості виконання рішення суду за спором, за вирішенням якого позивач звернулася до суду. Вказувала, що суд першої інстанції повертаючи заяву порушив норми процесуального права, оскільки у даному випадку немає підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених ст. 154 ЦПК України, оскільки місцезнаходження позивача знаходиться на території України, доказів того, що її майновий стан або дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, запропонований позивачем спосіб забезпечення позову взагалі не передбачає нанесення відповідач будь-яких збитків. Застосування зустрічного забезпечення не є обов`язком суду, тому були відсутні підстави для повернення заяви про забезпечення позову з підстав не зазначення пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.
Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. Заяву забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 137772280000) із забороною вчиняти будь-які дії, спрямовані на його відчуження. Накладено арешт на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 1733119780000) із забороною вчиняти будь-які дії спрямовані на його відчуження. Накладено арешт на 1/6 частину машиномісця АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 168669380000) із забороною вчиняти будь-які дії спрямовані на його відчуження. Накладено арешт на 1/3 частину транспортного засобу TOYOTA PRADO легковий універсал -В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, колір чорний (КП а.с. 216-223).
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року касаційну  скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року скасовано. Передано матеріали справи № 757/395/19-ц щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 146-148).
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.
 
Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
 
Повертаючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що є предметом позову, заявниця не виконала вимог ст. 154 ЦПК України про внесення пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Пропозиція не застосовувати зустрічне забезпечення, як і посилання на відсутність необхідності зустрічного забезпечення, не є пропозицією зустрічного забезпечення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.
Колегія суддів не погодилася з такими висновками суду виходячи з наступного.
 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.
Статтею 151 ЦПК України визначені вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч. 10 ст. 153 ЦПК України).
Так, відповідно до ч. 1, 2, ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. 
Враховуючи наведене правило процесуального закону, суд має право, однак не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.
Відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави. Натомість ненадання зустрічного забезпечення на вимогу суду є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичними, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви  (заяви) або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Також у рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Повернення заяви про забезпечення позову могло б призвести до надмірного формалізму, чим суд фактично позбавив би заявника права на доступ до правосуддя.
Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Отже, суду слід уникати зайвого і невиправданого надмірного формалізму у застосуванні норм процесуального права, які впливають на саму суть доступу до правосуддя.
Ухвала суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову заявнику перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо розгляду такої заяви. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів визнала необґрунтованим висновок суду першої інстанції про повернення заявнику заяви про забезпечення позову, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги про ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову є передчасними, питання забезпечення позову по суті підлягає розгляду судом першої інстанції після направлення справи для продовження розгляду.
Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів визнала неспроможними та відхилила.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-382, 384 ЦПК України, суд -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити частково. 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 рокускасувати.
Справу зазаявою   ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

                                                                                                          В.М. Ратнікова