УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/799/13-ц
Провадження № 22-ц/4820/1710/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 листопада 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд 
 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М., 
       секретар судового засідання - Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року, суддя Швець О.Д., у справі за заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, 

встановив:

В січні 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль», (далі - Банк), звернулося до суду із заявою в якій просило видати дублікат виконавчого листа виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області на виконання рішення у справі № 676/799/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 15798,51 дол. США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновити відповідний строк.
На обґрунтування заяви зазначило, що у справі № 676/799/13-ц рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22.05.2013 року в рахунок погашення заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 15798,51 дол. США звернуто стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах квартири АДРЕСА_1 . 05.08.2013 року стягувачу видано виконавчий лист. На підставі заяви стягувача в 2014 році старшим державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.09.2014 року державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу. Банк вказав, що з 25.09.2014 року до сьогодні ним не отримано постанову про повернення виконавчого документа. Станом на 16.01.2020 року згідно інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий лист №676/799/13-ц на примусовому виконанні не перебуває. На звернення Банку щодо стану виконавчого провадження відділ державної виконавчої служби інформації не надав, у зв`язку з чим заявник вважає оригінал виконавчого листа втраченим при пересилці. 
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2020 року в задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити судове рішення про задоволення заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль».
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на необґрунтованість ухвали суду. Судом не враховано, що виконавчий лист №676/799/13-ц було вчасно пред`явлено до виконання в органи державної виконавчої служби. Контролювати стан виконавчого провадження є правом стягувача, а не його обов`язком. Вказав, що пропуск строку на подання виконавчого документу до виконання не може ставити під сумнів встановлену Конституцією України обов`язковість виконання судового рішення. Суд, правильно встановивши факт втрати виконавчого листа, в той же час необґрунтовано відмовив у видачі його дубліката. На думку апелянта, правова позиція суду першої інстанції нівелює суть здійснення правосуддя, якою є захист інтересів і поновлення порушених прав. 
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник Банку в письмовій заяві просив суд розглянути справу без його участі, підтримав доводи апеляційної скарги. 
Перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22.05.2013 року на майно ОСОБА_1 , а саме на предмет іпотеки, житлову квартиру АДРЕСА_1 , звернуто стягнення шляхом продажу на прилюдних торгах з метою погашення перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 15798,51 дол. США за кредитним договором №014/2754/82/0818 від 26.02.2007 року (а.с. 13).
Згідно даних Кам`янець-Подільського МВ ДВС виконавчий лист №676/799/13-ц від 05.08.2013 року подано до примусового виконання 01.08.2014 року (а.с. 66-68).
04.08.2014 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 66-68). 
25.09.2014 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з встановленою Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника (а.с. 66-68).
Згідно з довідкою АТ «Райфайзен Банк Аваль» №114/5-175986/2 від 23.01.2020 року за період з 2014 року по 16.01.2020 року оригінал виконавчого листа №676/799/13-ц, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом 05.08.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 з відділу державної виконавчої служби на адресу Банку не надходив (а.с. 29).
Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» суд виходив з того, що останнім не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Посилання Банку на те, що протягом 2018-2019 років проводилися зміни в організації роботи Банку, не є тими істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідної процесуальної дії та такими об`єктивно непереборними обставинами, з якими процесуальний закон та норми міжнародного права пов`язують поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Висновки суду є необґрунтованими з огляду на наступне.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Конституційний Суд України в рішенні від 27.01.2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.
Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, має бути виконане.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22.05.2013 року на майно ОСОБА_1 а саме на предмет іпотеки: житлову квартиру АДРЕСА_1 , звернуто стягнення шляхом продажу на прилюдних торгах з метою погашення перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 15798,51 дол. США за кредитним договором №014/2754/82/0818 від 26.02.2007 року. Вказане рішення набрало законної сили 23.07.2013 року (а.с. 67).
Зі змісту п.п. 17.4 п. 1 Перехідних положень ЦПК України вбачається, що у разі втрати виконавчого документа саме суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені виконавчі листи. 
Видача дубліката виконавчого листва і поновлення строку для пред`явлення його до виконання є окремими процесуальними питаннями, вирішення кожного з яких залежить від наданих заявником відповідних доказів. 
З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Кам`янець-Подільського МВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Гавріловим Ю.В. 25.09.2014 року прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника. У вказаній постанові зазначено, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуто житлове нерухоме майно. Державним виконавцем було встановлено строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа до 25.09.2015 року (а.с. 69). 
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.
Згідно ст. 3-4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
За змістом п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент ухвалення постанови від 25.09.2014 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
При цьому, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент ухвалення постанови від 25.09.2014 року встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Аналогічне положення міститься також і в ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючій редакції Закону.
Отже, оскільки на момент повернення виконавчих листів згідно згаданої вище постанови державного виконавця існувала заборона на реалізацію іпотечного майна, яка триває до цього часу, тому строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа у даній справі не можна вважати пропущеним, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для вирішення питання щодо поновлення строку. 
Крім того, в справі відсутні докази того, що копії названої постанови державного виконавця про повернення виконавчого листа та відповідний виконавчий лист були вручені АТ «Райффайзен Банк Аваль».
За правилами ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого листа) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, які відповідно до статті 47 цього Закону надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61-2884св18), від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц (провадження № 61-894св17), від 21 березня 2018 року № 6-676/10 (провадження № 61-5166св18), від 24 квітня 2018 року № 161/1441/14-ц (провадження № 61-835св18), від 15 серпня 2018 року № 2-1976/10 (провадження № 61-22036св18).
Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази вручення АТ «Райффайзен Банк Аваль» поштового відправлення, а саме постанови про повернення виконавчого листа та оригіналу виконавчого листа, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що відповідні документи отримані стягувачем, а не втрачені, немає 
Зважаючи на вищенаведене, а також враховуючи відсутність у матеріалах справи зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки відомості про отримання Банком відповідного листа відсутні.
В той же час, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, тому вимога апеляційної скарги в частині поновлення строку до задоволення не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити. 
Видати дублікат виконавчого листа №676/799/13-ц виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 15798,51 дол. США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , шляхом її продажу на прилюдних торгах.
У задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 18 листопада 2020 року.

Судді:                                                                 Р.С. Гринчук

                                                                       Л.М. Грох

                                                                       А.М. Костенко