КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2020 року                                                                                    м. Київ
Справа № 522/20076/19-ц Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11245/2020 Головуючий: Гаращенко Д.Р.
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
Головуючого (судді - доповідача)             Гаращенка Д.Р.
суддів                                                Борисової О.В., Пікуль A.A.
при секретарі                                               Телятник І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 червня  2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" про поновлення строку для пред`явлення кредиторських вимог до банку та скасування відмови у прийнятті заяви про визнання вимог кредитора,
                ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" (далі - ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива") про поновлення строку для пред`явлення кредиторських вимог до банку та скасування відмови у прийнятті заяви про визнання вимог кредитора.
Просив скасувати відмову відповідача у прийнятті заяви про визнання вимог кредитора; поновити пропущений за поважних причин строк для пред`явлення кредиторських вимог до банку, що ліквідується; зобов`язати відповідача включити ОСОБА_1 до осіб, які є кредиторами ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" щодо залишків коштів на його поточних/вкладних рахунках та за іншими видами заборгованості, у сумі всіх належних йому коштів та за заборгованістю, що виникла на підставі договорів банківського вкладу №388617 від 09 лютого 2015 року та №384284 від 19 січня 2015 року.
В обґрунтування позову зазначив, що між позивачем та ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" було укладено два договори банківського вкладу за №384284 від 19 січня 2015 року та №388617 від 09 лютого 2015 року.
За договором №388617 від 09 лютого 2015 року банк прийняв у позивача вклад у сумі 1 249 000, 00 гривень на строк до 14 травня 2016 року під 25% відсотків річних, а за договором №384284 від 19 січня 2015 року вклад у сумі 50 000,00 доларів США на строк до 24 січня 2016 року під 11.45% відсотків річних.
Станом на день ухвалення рішення про початок процедури ліквідації банку, на депозитних рахунках ОСОБА_1 знаходилися кошти у розмірі 1 249 000, 00 гривень та 50 000, 00 доларів США.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" здійснив часткову виплату вкладу позивачу, включаючи відсотки у розмірі 200 000, 00 грн., що за курсом НБУ на день виплати коштів становило 7 952,00 доларів США.
23 вересня 2019 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання грошових вимог кредитора, однак листом від 08 жовтня 2019 року № 649 відповідач повідомив, що позивачем пропущено визначений законодавство строк для подачі кредиторської вимоги, а тому, така вимога вважається погашеною.
Зазначив, що законом не передбачена заборона щодо поновлення строку для пред`явлення кредиторських вимог до банку у разі його пропуску з поважних причин і не мав можливості відслідковувати зміни щодо діяльності банку та своєчасно подати заяву про визнання вимог кредитора та включити його майнові вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, оскільки в період з 10 липня 2019 року по 20 вересня 2019 знаходився на лікуванні, що підтверджується відповідними доданими документами.
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 21 липня 2020 року ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просив скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" включити та затвердити зміни до акцептованого реєстру кредиторів ОСОБА_1 до осіб, які є кредиторами та щодо залишків на його поточних/вкладних рахунках та за іншими видами заборгованості у сумі всіх належних йому коштів та за заборгованістю, що виникла на підставі договорів банківського вкладу №388617 від 09 лютого 2015 року у сумі 1 249 000, 00 гривень та №384284 від 19 січня 2015 року у сумі 50 000, 00 доларів США. Разом з апеляційною скаргою подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
В обґрунтування апеляційних вимог посилався на те, що справа розглядалася судом з перевищенням строку встановленого ст. 275 ЦПК України для розгляду справ у порядку спрощеного провадження, що спричинило порушення права позивача на своєчасний розгляд справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Суд першої інстанції не встановив, що позивач не звернувся до ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" у тридцяти денний строк з метою включення його до реєстру кредиторів та подальшого задоволення грошових вимог, оскільки він є особою з вкрай обмеженими фізичними можливостями, інвалід 2 групи та потребує постійного стороннього догляду та лікування.
Суд першої інстанції не взяв до уваги та не дослідив обставини, що з 20 травня 2019 по 31 травня 2019 року позивач знаходився на лікуванні (післяопераційний стан важкого ступеня - рак щитоподібної залози) в лікарні № 25 у місті Одеса, а після лікування проходив курс реабілітації з 10 липня 2019 року по 20 липня 2019 (докази були подані до позовної заяви), що не давало можливості йому звернутись до банку з кредиторським вимогами до 23 червня 2019 року.
Апелянт зазначив, що в результаті відмови банку виконати свої зобов`язання за договором банківського вкладу, у позивача погіршився стан його здоров`я, він був змушений відмовитись від стаціонарного лікування та проходити реабілітацію у домашніх 
 
умовах, що значно ускладнює відновлення його фізичного стану та завдало йому моральну шкоду.
Зазначив, що у зв`язку із лікуванням та перебуванням у місті Одеса, він не мав можливості ознайомитись з матеріалами справи та надати до суду будь-які докази чи клопотання по справі, вважає ці причини поважними, а тому, вказував на порушення його прав, як учасника справи.
Суд першої інстанції не встановив, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується відповідною довідкою.
Враховуючи важкий стан здоров`я позивача, статус особи з інвалідністю, постійним перебуванням на амбулаторному лікуванні, тяжким матеріальним становищем, позивач був позбавлений рівних можливостей у порівнянні з іншими громадянами своєчасно відслідковувати необхідну інформацію в Інтернет - ресурсах та періодичних виданнях щодо ліквідації банку та повноцінно приймати участь у судовому розгляді справи, що є значимими обставинами та мотивом для перегляду рішення суду.
01 вересня 2020 року ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" подало відзив на апеляційну скаргу в якому зазначило, що доводи скарги є безпідставними, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права та вірним застосуванням норм матеріального права, рішення є законним та обґрунтованим.
Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представники позивача  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Інші учасники в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Суд першої інстанції встановив, що 09 лютого 2015 року між ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу № 388617 відповідно до умов якого Банк прийняв від ОСОБА_1 (вкладника) грошові кошти в сумі 1249000,00 грн. під 25 % річних починаючи з 09 лютого 2015 року та 3 % річних з 14 лютого 2016 року. Строк зберігання вкладу 460 календарних днів, (а.с.4-5)
09 лютого 2015 року між банком та ОСОБА_1 було погоджено умови гарантування відшкодування коштів, встановлені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу № 388617. (а.с.6)
19 січня 2015 року між ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу № 384284 за умовами якого Банк прийняв від ОСОБА_1 (вкладника) грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США під 11,45 % річних починаючи з 19 січня 2015 року та 2 % річних з 24 січня 2016 року.
Строк зберігання вкладу 460 календарних днів, (а.с.7-8)
19 січня 2015 року між банком та ОСОБА_1 було погоджено умови гарантування відшкодування коштів, встановлені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу № 384284. (а.с.9)
 
За інформацією ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" викладеної в листі від 08 жовтня 2019 року, 21 травня 2019 року в банку розпочато процедуру ліквідації на підставі рішення № 352-рш Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію" (а.с. 13)
29 вересня 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" Катуші Д.Є. із заявою про визнання вимог кредитора щодо залишків коштів на поточних рахунках та за іншими видами заборгованості, у сумі усіх належних йому коштів (а.с.12).
Зазначеним вище листом йому було відмолено з посиланням на ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв`язку із закінченням 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону.
Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції прийшов до висновку, шо що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб регламентований чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів, правові підстави задоволення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб таких вимог.
Вважав, що порушення кредитором встановленого законодавством 30-денного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів (в тому числі за вкладами) виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення дія вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає зазначеній нормі процесуального закону.
Колегія суддів встановила, що 08 жовтня 2019 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" Катуша Д.Є. повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення його вимог про визнання кредитором Банку у зв`язку з пропуском строку на таке звернення.
Згідно з матеріалами справи встановлено, що відповідно до виписки з ДС ООЕД, з 25 травня 2019 року до 31 травня 2019 ОСОБА_1 перебував на лікуванні (а.с. 14-15).
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює правові, фінансові й організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, НБУ, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Відповідно до частин першої та другої статті 3 зазначеного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.
Складання уповноваженою особою Фонду реєстру акцептованих вимог кредиторів є складовою виконання повноважень органів управління банку.
Предметом спору у цій справі є зобов`язання уповноваженої особи Фонду включити позивача в реєстр кредиторів банку на виплату вкладу, сума якого перевищує встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом.
Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які перевищують установлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом і задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону, за рахунок коштів, одержаних унаслідок продажу майна банку.
Вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує гарантовану суму відшкодування за вкладом, сплачену вкладнику Фондом, задовольняються у четвертій черзі (пункт 4 частина перша статті 52 Закону).
Заявлені у цій справі позовні вимоги не пов`язані з виплатою гарантованої державою суми відшкодування (позивач таке відшкодування вже отримав), а зумовлені невиконанням банком зобов`язань за договором вкладу щодо повернення суми вкладу, яка перевищує встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом.
З матеріалів справи вбачається, що на звернення ОСОБА_1 від 23 вересня 2019 року про визнання грошових вимог кредитора, відповідач листом від 08 жовтня 2019 року повідомив, що відомості про ліквідацію банку опубліковано 24 травня 2019 року і протягом 30 днів з указаної дати він не заявив своїх вимог до банку уповноваженій особі, тому позивач пропустив визначений законодавством строк для подачі кредиторської вимоги, як наслідок така вимога визнана погашеною (а. с. 9).
Згідно із ч. 1 ст. 49 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.
Разом з тим Закон не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин.
Вказане узгоджується з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону, згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
Крім того колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги наявну у матеріалах справи виписку позивача із ДС ООЕД про перебування на лікуванні Фолікулярної папілярної аденокарциноми щитової залози (післяопераційний стан важкого ступеня).
Сукупність наведених чинників призвела до того, що позивач не мав змоги звернутись вчасно до Фонду із заявою про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.
Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було б непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним (висновок Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 456/450/16-ц).
Такі висновки Великої Палати Верховного Суду викладені також у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2)  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4)  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Колегія судців вважає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норму матеріального права, а саме не вірно тлумачив положення ст. 45, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'.
Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, про відсутність підстав для включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.
Статтею 367 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів не приймає докази долучені апелянтом до апеляційної скарги які не були подані у встановленому законом порядку до суду першої інстанції.
Апелянт не надав суду належних підтверджень, що був позбавлений можливості подавати будь які докази в суді першої інстанції на підтвердження своїх доводів.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного суду колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги апелянта.
Рішення суд першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову в частині визнання причин пропуску строку ОСОБА_1 для подання заяви про визнання вимог кредитора поважними та зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" включити Есаулова О.Є. до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку на суму заборгованості за договорами банківського вкладу № 388617 від 09 лютого 2015 року та № 384284 від 19 січня 2015 року.
Оскільки частина задоволених позовних вимог фактично здійснює повний захист інтересів позивача то у задоволені вимоги про скасування відмови у прийнятті заяви про визнання вимог кредитора належіть відмовити.
Керуючись ст. 268 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.
Визнати причини пропущення строку ОСОБА_1 для подання заяви про визнання вимог кредитора поважними.
Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" (ідентифікаційний код юридичної особи 33299878; 03150, м. Київ, вул. Є.Коновальця, 7/9) включити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" на суму заборгованості за договором банківського вкладу № 388617 від 09 лютого 2015 року та договором банківського вкладу № 384284 від 19 січня 2015 року.
В решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з підстав визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 16 жовтня 2020 року.
 
            Головуючий                                                                    Д.Р. Гаращенко 
 
            Судді                                                                                О.В. Борисова 
                
                                                                                                     А.А. Пікуль