ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7821/20 Справа № 201/1311/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова Н.М.,
за участю секретаря – Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою
                Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної 
               системи “Криворіжгаз”,

на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2020 року про часткове закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Криворіжгаз” до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, третя особа — Публічне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” про стягнення суми безпідставно набутих грошових коштів та фінансових санкцій, - 

ВСТАНОВИЛА: 

У лютому 2019 року Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Криворіжгаз” звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 1 852 193,31 грн., 3% річних у розмірі 89 567,10 грн., інфляційні витрати у розмірі 465 922,38 грн.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2020 року закрито провадження в частині стягнення із відповідача 1 160,72грн. витрат виконавчого провадження №57370017, 168 275,69грн основної винагороди приватного виконавця Сивокозова О.М. в рамках виконавчого провадження №57370017 з тих підстав, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування ухвали.
Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Закриваючи провадження в частині позовних вимог про стягнення з відповідача сум основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження суд першої інстанції виходив з того, що дані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
Виснвоок суду першої інстанції мотивовано тим, що основна винагорода приватного виконавця була стягнута на підставі відповідної постанови від 05 жовтня 2018 року, витрати виконавчого провадження також були стягнуті на підставі відповідних постанов приватного виконавця Сивокозова О.М. від 09 жовтня 2018 року та 03 грудня 2018 року. Зазначені постанови приватного виконавця Сивокозова О.М. не оскаржувались позивачем у порядку встановленому чинним законодавством, не скасовані та дії відповідача по винесенню зазначених постанов не визнані протиправними. 
Проте з даним висновком колегія суддів не може погодитись.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів в порядку ст.1212 ЦК України, як безпідставно набутих коштів.
З цього слідує, що складові загальної суми коштів, які просить стягнути позивач, такі як основна винагорода приватного виконавця та витрат виконавчого провадження також відносяться до позовних вимог, які заявлені до суду в порядку ст.1212 ЦК України. 
Виходячи з норм процесуального закону та враховуючи гарантовані права Конституцією України та Конвенцією позивач обрав спосіб захисту свого порушеного права шляхом пред`явлення вимог про стягнення грошових коштів в порядку ст.1212 ЦК України, тобто за нормами цивільного законодавства. Отже, спір між сторонами виник із цивільних правовідносин, тому підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи питання про закриття провадження в частині стягнення основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження суд першої інстанції не звернув уваги, що дані суми позивач просить стягнути в порядку ст.1212 ЦК України та не ставить питання щодо оскарження постанов приватного виконавця та дії відповідача щодо їх винесення. Таким чином, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Надто суворе тлумачення процесуальних норм може позбавити заявника права доступу до суду. Формальне обмеження процесуальних прав учасників процесу завдає шкоди суті права доступу на справедливий судовий розгляд справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження у суду першої інстанції не було, оскільки виникли правовідносини між сторонами підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. 
При наявних порушеннях процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Криворіжгаз” – задовольнити.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2020 року — скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                                Т.Р. Куценко 
Судді:                                                                        Е.Л. Демченко                                                                                        Н.М. Макаров