справа №757/31301/20-ц
головуючий у суді І інстанції Новак Р.В.
провадження № 22-ц/824/14597/2020
 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
     03 грудня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участі секретаря судового засідання  Костецької М.М.
розглянув  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном,
                                                            В С Т А Н О В И В:
У провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Квітіна Р.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном задоволено.
У серпні 2020 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом     Тімку К.І. до суду було подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову. 
В обґрунтування клопотання про скасування заходів забезпечення позову зазначав, що позивачем свідомо приховано обстави справи, у зв`язку з чим, судом вжито заходи забезпечення позову за неповного з`ясування дійсних підстав вжиття заходів забезпечення позову та питань доцільності застосування заявлених позивачем заходів, ухвала про накладення арешту фактично є тотожною задоволенню позовних вимог.
Ухвалою Печерського районного суду міста Київ від 12 жовтня 2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Тімку К.І. про скасування заходів забезпечення позову задоволено.
Скасовано, накладений ухвалою від 03 серпня 2020 року арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , із забороною органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно (в тому числі Міністерству юстиції України, Державному підприємству "Національні інформаційні системи"), вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі реєстраційні дії на підставі рішень судів (в тому числі, але не виключно, щодо внесення записів, внесення змін до записів, скасування записів про державну реєстрацію прав) (окрім реєстраційних дій, пов`язаних з виконанням даної ухвали) стосовно вказаних об`єктів нерухомого майна (квартир), зокрема, щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на підставі заочного рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 серпня 2008 року у справі №2-709/2007 та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на підставі: свідоцтва від 06 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №6022 та виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є.; свідоцтв від 09 грудня 2019 року, зареєстрованих в реєстрі за №№ 6027, 6028, 6029, 6030, 6031 та виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є.; свідоцтв від 10 грудня 2019 року, зареєстрованих в реєстрі за №№ 6046, 6047, 6049, 6050 та виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є., стосовно наступних вищевказаних об`єктів нерухомого майна (квартир).
Не погоджуючись із указаною ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Квітін Р.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи.
Зазначено, що попри наявність у ОСОБА_1 зареєстрованого права власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , в цивільному обігу перебувають інші правовстановлюючі документи на право власності на належні позивачу квартири, а саме свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 09 грудня 2019 року, 10 грудня 2019 року та 06 грудня 2019 року, які на думку позивача є протиправними.
Вказує, що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, за відсутності заходів забезпечення позову, ОСОБА_2 в будь-який момент може зареєструвати за собою право власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
30 листопада 2020 року до Київського апеляційного суду від представника відповідача адвоката Тімку К.І. надійшов відзив, в якому останній просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Вказує, що представником позивача не було доведено, що на підставі свідоцтв про право власності, які просить визнати недійсними позивач, можливо відкрити розділи про об`єкти нерухомого майна та відновити записи про право власності, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Також вказує, що оскільки позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом немайнового характеру, рішення за яким не вимагатиме примусового виконання, що унеможливлює застосування заходів його забезпечення з підстав можливого створення перешкод позивачу у реалізації рішення суду у разі задоволення позову.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники          Квітін Р.В. , ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року та винести ухвалу, якою відмовити в клопотанні представника відповідача  ОСОБА_2 - адвоката  Тімку К.І.про скасування заходів забезпечення позову.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Строкань О.В. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені, про наявність поважних причин, що унеможливили прибути в судове засідання не повідомили.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.
Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно із частиною 2 статті 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частиною 3 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини 5 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала (ч.4 ст. 158 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 7-10 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Відповідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до роз`яснень пункту 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
З викладеного  вбачається, що  заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути неподання заявником відповідної позовної заяви, повернення позовної заяви, відмова у відкритті провадження у справі, залишення позову без розгляду, ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову.
Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, а також зазначив, що при наявності позовних вимог немайнового характеру без прохання застосування наслідків недійсності правочину. 
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року  було відкрито провадження у справі за позовом         ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року в порядку забезпечення позову  було накладено  арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , із забороною органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно (в тому числі Міністерству юстиції України, Державному підприємству "Національні інформаційні системи"), вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі реєстраційні дії на підставі рішень судів (в тому числі, але не виключно, щодо внесення записів, внесення змін до записів, скасування записів про державну реєстрацію прав) (окрім реєстраційних дій, пов`язаних з виконанням даної ухвали) стосовно вказаних об`єктів нерухомого майна (квартир), зокрема, щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_3   на підставі заочного рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 серпня 2008 року у справі №2-709/2007 та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_2   на підставі: свідоцтва від 06 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №6022 та виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є.; свідоцтв від 09 грудня 2019 року, зареєстрованих в реєстрі за №№ 6027, 6028, 6029, 6030, 6031 та виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є.; свідоцтв від 10 грудня 2019 року, зареєстрованих в реєстрі за №№ 6046, 6047, 6049, 6050 та виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є., стосовно наступних вищевказаних об`єктів нерухомого майна (квартир).
На час  звернення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Тімку К.І. 21 серпня 2020 року до суду  першої інстанції із клопотанням про  скасування заходів забезпечення позову та постановлення оскаржуваної ухвали суду, розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, не  закінчено, судове рішення не ухвалено, а тому у суду першої інстанції не було підстав для скасування заходів забезпечення позову відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України. Не встановлено також передбачених ч. 12 указаної статті підстав для скасування заходів забезпечення позову.
Звертаючись із заявою про скасування заходів забезпечення позову, заявник фактично обґрунтовував неналежністю та безпідставністю з його точки зору застосування судом заходу забезпечення позову. Такі доводи фактично зводяться до незгоди заявника з ухвалою суду про застосування заходів забезпечення позову, яка була постановлена судом першої інстанції 03 серпня 2020 року. При цьому чинним процесуальним законом передбачено, що якщо сторона не погоджується з судовим рішенням, вона має право оскаржити його в установленому законом порядку, для чого передбачена відповідна процедура апеляційного та касаційного оскарження. Доказів, що ухвала суду від 03 серпня 2020 року, якою було накладено арешт на спірне майно, була оскаржена відповідачем виділені матеріали справи не містять. Натомість в серпні 2020 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в обгрунтування підстав якої заявник має навести зміну обставин, які мали місце після ухвалення судового рішення про забезпечення позову, які б обумовлювали припинення подальшої необхідності у такому забезпеченні.
У судовому засіданні представником відповідача, також, в усному порядку було повідомлено про оскарження ним ухвали від 03 серпня 2020 року, якою було забезпечено позов. Отже доводи в обгрунтування наявності чи відсутності підстав для забезпечення позову є предметом перевірки відповідного провадження.
В даному випадку скасовуючи ухвалу про забезпечення позову суд першої інстанції жодного належного доводу з приводу того, яким чином ситуація на час подання заяви змінилося в порівнянні з тією, що існувала на час ухвалення судового рішення про застосування заходів забезпечення, і яким чином така зміна обумовлює припинення необхідності у таких заходах - не навів.
Звертаючись з вимогою про скасування заходів забезпечення позову заявник фактично оскаржував висновки суду, зроблені при накладенні спірного арешту, що в рамках передбаченої ст. 158 ЦПК України процедури здійснено бути не може.
Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.    
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову.
 
Керуючись ст.ст.18, 149, 150, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року скасувати.
У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року у справі №757/31301/20-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.

 
Головуючий                                                                          Т.О. Писана

Судді                                                                                       К.П. Приходько

                                                                                                 С.О. Журба