Ухвала

Іменем України
12 жовтня 2020 року
м. Київ
Справа № 1/2113/68/2012
Провадження № 51-3814 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 13 липня 2020 року,
встановив:
Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 листопада 2012 року ОСОБА_4 засуджено за п. 2, п. 4, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01 березня 2016 року даний вирок залишено без змін. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2016 року вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін. 
Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 листопада 2012 року суду за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 13 липня 2020 року залишено без змін ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 листопада 2012  року щодо нього.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Херсонського апеляційного суду від 13 липня 2020 року з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення, не перевірив належним чином її доводів та не навів мотивів для їх спростування про те, що обставини на які засуджений посилався в своїй заяві щодо порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів при ухваленні вироку не є нововиявленими.
У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Херсонського апеляційного суду від 13 липня 2020 року з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційний суд, залишаючи його апеляційну скаргу з доповненнями без задоволення, у порушення вимог ст. 419 КПК України, не перевірив належним чином її доводів, не навів мотивів для їх спростування та безпідставно відхилив його клопотання щодо повторного дослідження всіх обставин кримінального провадження за нововиявленими обставинами.
Перевіривши доводи касаційних скарг з доповненнями та долучену до них копію судового рішення, колегія суддів вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скаргах захисника та засудженого не вбачається, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнається, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність судового рішення, що належить переглянути. 
Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. 
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути. 
Як убачається із змісту ухвали Херсонського апеляційного суду від 13 липня 2020 року, розглянувши апеляційну скаргу засудженого на ухвалу міського суду про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду першої інстанції, апеляційний суд дав на них вичерпні відповіді та, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, вказав в ухвалі суду достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.
Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд встановив, що обставини, на які вказує у своїй заяві засуджений як нововиявлені, були предметом перевірки суду касаційної інстанції, та проаналізовані судом і відхилені, як такі, що не знайшли свого підтвердження. Зокрема, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2016 року, встановлено, що висновок суду першої інстанції та ухвала апеляційної інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказах, на підставі яких правильно застосовано матеріальний закон та вірно призначене покарання. 
У зв`язку з чим, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, що наведені у заяві доводи не можна визнати нововиявленими обставинами, оскільки вони вже були предметом розгляду суду касаційної інстанції.
З урахуванням зазначеного апеляційний суд розцінив заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як таку, що не містить обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, а її доводи фактично зводяться до скасування вироку суду з метою досягти нового слухання справи з призначенням менш суворого покарання, а тому, відхиляючи вимоги скарги, обґрунтовано вказав про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для перегляду вироку Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 листопада 2012 року та ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 01 березня 2016 року та відповідно, скасування вказаних судових рішень.
Доводи захисника про те, що апеляційний суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки, безпідставно відхилив вимоги скарги засудженого про те, що обставини на які засуджений посилався в своїй заяві при ухваленні вироку є нововиявленими, з огляду на зазначене, колегія суддів вважає безпідставними.
Крім того, слід зазначити, що обставини, на які захисник вказує у своїй скарзі щодо порушення судом при ухваленні вироку щодо ОСОБА_4 принципу безпосередності дослідження доказів, не є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з визначених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування. 
Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як: їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.
Тобто, це так звана ревізійна стадія, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.
Суд звертає увагу, що стадія перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами має свої особливості та спеціальні завдання, якими є перевірка законності та обґрунтованості судових рішень, які набрали законної сили, а не розгляд обвинувачення по суті.
Щодо доводів засудженого про те, що апеляційний суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали, крім іншого, має бути зазначене короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження, що в даній ухвалі і було викладено.
Ухвала суду апеляційної інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Крім того, як убачається з наявних у Верховному Суді матеріалів провадження засуджений ОСОБА_4 неодноразово звертався з новими касаційними скаргами і доповненнями, які за своїм змістом фактично аналогічні попереднім касаційним скаргам з доповненнями та, які були вже предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Так, ухвалами Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 серпня 2020  року та 18 вересня 2020  року було відмовлено засудженому у відкритті касаційного провадження за його касаційними скаргами з доповненнями на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 13 липня 2020 року.
Як встановлено касаційним судом, обґрунтування нової касаційної скарги з доповненнями не містить переконливих та нових доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги з доповненнями та доданого до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК Українисуд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуюче що, обґрунтування касаційних скарг з доповненнями засудженого та захисника не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційних скарги з доповненнями та доданого до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарг немає, колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами з доповненнями засудженому ОСОБА_4 та в його інтересах захиснику ОСОБА_5 необхідно відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами з доповненнями засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 13 липня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                              ОСОБА_3