ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/2424/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Будішевської Л.О.
суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:
від АТ «Укртрансгаз» - Саєнко Р.К.,
від ТОВ «Теплодім-3» - не з`явився,
від АТ «НАК «Нафтогаз України» - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2020, ухвалене колегією суддів у складі головуючого судді Невінгловської Ю.М., суддів Желєзної С.П., Смелянець Г.Є., м. Одеса, повний текст складено 30.07.2020
у справі № 916/2424/19 
за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодім-3»
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
про зобов`язання повернути майно та стягнення 218093,66 грн.

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі АТ «Укртрансгаз») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодім-3» (далі ТОВ «Теплодім-3»), в якому просило суд зобов`язати останнє повернути в натурі безпідставно набуте майно (природний газ в обсязі 38,576 тис. куб.м.) та стягнути 218093,66 грн. його вартості.
Позов мотивований тим, що у березні 2017 року ТОВ «Теплодім-3», незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з АТ «Укртрансгаз» здійснив відбір 38,576 тис. куб.м. природного газу.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.08.2019 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі № 916/2424/19.
В подальшому ухвалою суду від 19.12.2019 залучено до участі у справі № 916/2424/19 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі АТ «НАК «Нафтогаз України»).
07.02.2020 до суду надійшли пояснення АТ «НАК «Нафтогаз України», в яких зазначено про те, що між останнім та ТОВ «Теплодім-3» укладено договір постачання природного газу № 3742/1617-ТЕ-23 від 29.08.2016.
У спірний період за вказаним договором постачання природного газу не здійснювалось внаслідок порушення ТОВ «Теплодім-3» умов п. 17 Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758. 
Умовами укладеного договору постачання природного газу передбачено споживання газу лише в разі наявності підтвердженого обсягу газу, однак АТ «НАК «Нафтогаз України» у березні 2017 року не надавались номінації, а відповідач був повідомлений про це.
У спірний період відповідач самовільно отримав природний газ та в порушення умов укладеного договору не здійснив самостійне припинення/обмеження споживання газу у разі недостатності підтвердженого обсягу газу розподіленого споживачу. 
Кожен споживач отримує природний газ лише в обсязі, передбаченому заявкою на транспортування, тоді як у газотранспортній системі відсутні обсяги природного газу, що не мають власника та цільового призначення. 
Більш того, для транспортування природного газу відповідним споживачам НАК «Нафтогаз України» замовляє послугу транспортування лише в обсягах, передбачених відповідними договорами постачання природного газу, тому за відсутності заявки на транспортування у відповідний період в газотранспортній системі відсутній природний газ, власником якого є НАК «Нафтогаз України». 
НАК «Нафтогаз України» не замовляло послуг транспортування у березні 2017 року, тобто, в газотранспортній системі у спірний період фізично був відсутній газ НAK «Нафтогаз України», який міг би бути спожитий відповідачем.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.07.2020 у справі № 916/2424/19 у задоволенні позову АТ «Укртрансгаз» відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання ТОВ «Теплодім-3» повернути в натурі безпідставно набуте майно, місцевий господарський суд виходив з того, ТОВ «Теплодім-3» у спірний період було спожито природний газ на підставі укладеного із АТ «НАК «Нафтогаз України» договору, а в матеріалах справи відсутні повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період. Подання чи неподання номінацій не свідчить про безпідставне споживання відповідного газу у погодженому обсязі. Відсутність складених між ТОВ «Теплодім-3» та АТ «НАК «Нафтогаз України» актів приймання-передачі газу у березні 2017 року також не спростовують наявності між ними договірних зобов`язань щодо поставки газу.
Щодо вимоги стягнути вартість природного газу, суд зазначив, що положеннями цивільного законодавства не надано права особі, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості, з огляду на неправомірне застосування подвійної відповідальності за одне порушення.  
Не погодившись з рішенням суду, АТ «НАК «Нафтогаз України» та АТ «Укртрансгаз» подали на нього апеляційні скарги.
Апеляційна скарга АТ «НАК «Нафтогаз України» мотивована наступним.
АТ «НАК «Нафтогаз України» не постачало відповідачу природний газ у березні 2017 року.
За відсутності у газотранспортній системі природного газу, виділеного відповідачу постачальником, відповідачем фактично було спожито газ з обсягів, що належать АТ «Укртрансгаз». Факт закупівлі природного газу АТ «Укртрансгаз» для виробничо-технологічних потреб, власних потреб та послуг балансування підтверджено матеріалами справи.
У відповідача були відсутні правові підстави для набуття майна позивача. Між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини.
Суд не встановив, чий природний газ спожив відповідач у спірний період.
Суд, встановивши споживання відповідачем природного газу з ресурсу АТ «НАК «Нафтогаз України», вийшов за межі доказування у даній справі. Такий висновок не ґрунтується на фактичних обставинах справи.
Матеріали справи не містять підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу, відтак факт передачі газу не відбувся.
В матеріалах справи наявні листи, з яких вбачається, що АТ «НАК «Нафтогаз України» повідомило ТОВ «Теплодім-3» про невиділення номінацій на березень 2017 року.
Суд в оскаржуваному рішенні помилково посилається на розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р щодо неправомірності непостачання природного газу у спірний період, оскільки воно не відповідає вимогам Закону України «Про ринок природного газу» та порушує права АТ «НАК «Нафтогаз України» на розпорядження своїм майном, на самостійне здійснення господарської діяльності, на свободу договірних відносин, на участь у цивільному обороті на рівних з іншими учасниками суб`єктами господарювання умовах.
АТ «НАК «Нафтогаз України» не замовляло послуг транспортування у березні 2017 року щодо ТОВ «Теплодім-3», тобто в газотранспортній системі у спірний період фізично був відсутній газ АТ «НАК «Нафтогаз України», який би могло спожити ТОВ «Теплодім-3».
З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у відповідача спірного об`єму газу, АТ «НАК «Нафтогаз України» оскаржує рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення вартості природного гагу.
Враховуючи викладене, АТ «НАК «Нафтогаз України» просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2020 у справі № 916/2424/19 в частині відмови у задоволенні позову АТ «Укртрансгаз» про стягнення з ТОВ «Теплодім-3» 218093,66 грн., прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову.
Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення суду він отримав лише 10.08.2020.
Апеляційна скарга АТ «Укртрансгаз» мотивована наступним.
Суд першої інстанції, досліджуючи укладений між АТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Теплодім-3» договір, виконання/невиконання АТ «НАК «Нафтогаз України» норм розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р, вийшов за межі позовних вимог.
Лише наявність укладеного договору не може свідчити про здійснення такої поставки споживачу, оскільки доказом, який підтверджує факт поставки природного газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі, який і фіксує проведення господарської операції.
Посилаючись на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.06.2020 у справі № 904/4018/19, зазначає, що сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.
Відповідач, будучи заздалегідь попередженим про відсутність підтверджених обсягів природного газу та будь-яких підстав його відбору з газотранспортної системи, безпідставно здійснив відбір 38,576 тис.куб.м. природного газу.
У АТ «Укртрансгаз» була відсутня можливість здійснення обмеження/припинення газопостачання відповідача, оскільки такі дії не передбачені нормами чинного законодавства.
Суд дійшов помилкового висновку про те, що положеннями цивільного законодавства не надано права особі, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості, з огляду на неправомірне застосування подвійної відповідальності за одне порушення. 
Скаржник зазначає, що суд при відкритті провадження у даній справі не встановив з боку позивача порушень стосовно альтернативності вимог пред`явленого позову.
Враховуючи викладене, АТ «Укртрансгаз» просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2020 у справі № 916/2424/19 повністю, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
АТ «Укртрансгаз» також заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення суду скаржник отримав лише 10.08.2020.
Відповідно до витягів з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2020 та від 04.09.2020 для розгляду вказаних апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 АТ «НАК «Нафтогаз України» та АТ «Укртрансгаз» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2020 у справі №916/2424/19, за апеляційними скаргами відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк до 22.09.2020 для подання відзивів, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань, зупинено дію рішення оскаржуваного рішення суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 розгляд справи призначено на 29.10.2020 о 11:00 год.
27.10.2020 від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.
В судове засідання 29.10.2020 з`явився представник АТ «Укртрансгаз», який просив задовольнити апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз», скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2020 у справі №916/2424/19, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Представники АТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Теплодім-3» в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2017 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (покупець) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) укладено договір про закупівлю природного газу №1701001564-ВТВ (а.с.10-14 т.1), відповідно до п. 1.1, 1.2., 3.2. якого за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупця у січні-квітні 2017 року природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування. Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. 
На виконання умов вказаного договору сторонами 31.03.2017 підписано акт приймання-передачі у березні 2017 року природного газу у обсязі 143355 тис. куб. м., вартість якого складає 1353156516 грн. (а.с.15 т.1).
29.08.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та ТОВ «Теплодім-3» (споживач) укладено договір постачання природного газу №3742/1617-ТЕ-23 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (а.с.119-127 т.1).
У преамбулі договору зазначено, що сторони при його підписанні керувались нормами Закону України «Про ринок природного газу» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)».
Відповідності до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року (включно) природний газ обсягом до 710 тис. куб. метрів, зокрема, у березні 2017 року 120 тис. куб. метрів.
Пунктом 3.2 договору передбачено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі ненадання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними в пункті 2.1 цього договору, на відповідний місяць. 
Обсяги постачання підтверджується постачальником шляхом надання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. 
Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору.
Відповідно до п. 3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
Згідно з пунктами 7.1, 7.2 договору споживач має право, зокрема, отримувати природний газ відповідно до даного договору та зобов`язаний самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу у випадку відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу.
В матеріалах справи міститься Алокація (звіт) про поділ обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Одесагаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за березень 2017 року. 
З додатку до вказаного звіту вбачається, що обсяг спожитого ТОВ «Теплодім-3» у березні 2017 року природного газу без підтверджених номінацій складає 38,576 тис.куб.м.
Викладене також підтверджується реєстром обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» у березні 2017 року (п. 198).
Алокація, додаток до неї та реєстр обсягів газу підписані виконавчим директором ПАТ «Одесагаз».
Разом з тим, АТ «НАК «Нафтогаз України» заперечує постачання ТОВ «Теплодім-3» газу у спірний період.
АТ «НАК «Нафтогаз України» листом від 19.04.2017 за № 26-3562/1.2-17, адресованому ТОВ «Теплодім-3», зазначило, що у зв`язку з невиконанням останнім умов п. 17 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, а саме наявністю заборгованості станом на 25.02.2017 за спожитий у попередніх періодах природний газ за договором №3742/1617-ТЕ-23, АТ «НАК «Нафтогаз України» не підтвердила ТОВ «Теплодім-3» планові обсяги газу у номінації на березень 2017 року та не здійснювала постачання газу для виробництва теплової енергії для зазначених вище потреб.
АТ «НАК «Нафтогаз України» листом від 21.12.2017 за № 26-10207/1.2-17, адресованому ТОВ «Теплодім-3», повторно зазначило, що у зв`язку з невиконанням останнім умов п. 17 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, а саме наявністю заборгованості станом на 25.02.2017 за спожитий у попередніх періодах природний газ за договором № 3742/1617-ТЕ-23, АТ «НАК «Нафтогаз України» не підтвердила ТОВ «Теплодім-3» планові обсяги газу у номінації на березень 2017 року та не здійснювала постачання газу для виробництва теплової енергії для зазначених вище потреб.
При цьому, докази направлення вказаних листів на адресу відповідача в матеріалах справи відсутні.
Предметом спору у даній справі є вимоги АТ «Укртрансгаз» зобов`язати ТОВ «Теплодім-3» повернути в натурі природний газ в обсязі 38,576 тис. куб.м. та стягнути 218093,66 грн. його вартості, з тих підстав, що відповідач набув його за рахунок позивача без належних на те підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, зокрема, що газ у спірний період відповідачем спожито на підставі договору, укладеного з АТ «НАК «Нафтогаз України», вимоги його повернути одночасно з вимагати стягнути його вартість свідчить про покладення на відповідача подвійної відповідальності за одне порушення.  
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, виходячи з наведеного, для з`ясування чи набула особа відповідного зобов`язання, визначеного ст.1212 ЦК України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав.
Частинами 1, 2 ст. 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. 
Правові засади функціонування ринку природного газу Закону України визначені положеннями Закону України «Про ринок природного газу».
Відповідно до п.п. 17, 18, 27, 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; оператор газосховища - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із зберігання (закачування, відбору) природного газу з використанням одного або декількох газосховищ на користь третіх осіб (замовників); споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про ринок природного газу» ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, та, зокрема, за принципом забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу.
Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу»).
Частиною другою ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.
Відповідно до п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.
Згідно з абз.1-3 п. 9 розділу 2 вказаних Правил постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.
Абзацом 2 п. 10 розділу 2 Правил встановлено, що споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі постанова № 758) визначено обов`язок АТ «НАК «Нафтогаз України» придбавати природний газ, видобутий ПАТ Укргазвидобування, для формування ресурсу природного газу для побутових споживачів, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та виробників теплової енергії відповідно до цього Положення за цінами, на умовах та у порядку, що визначаються пунктами 6-8 цього Положення.
Постачання природного газу АТ «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації (п.17 постанови № 758).
Обов`язок покладається на НАК «Нафтогаз України» на період до 01.04.2017 за таких умов: укладення виробником теплової енергії з НАК Нафтогаз України договору постачання природного газу відповідно до законодавства; відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК Нафтогаз України за використаний природний газ, або відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК Нафтогаз України за спожитий до 01.01.2016 природний газ за всіма укладеними договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або надання НАК Нафтогаз України та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 01.01.2021 з розбивкою за всіма договорами з НАК Нафтогаз України), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК Нафтогаз України, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.
Відповідно до п. 1 глави 1 розділу 10 Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками.
Положеннями п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи визначено, що місячна номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності); несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу; підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об`єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника.
Пунктами 13, 14 розділу 2 Правил постачання природного газу передбачено, що постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування. За необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.
Пунктами 1, 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 за № 742-р встановлено наступне:
«Для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р.№ 357 “Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії” (Офіційний вісник України, 2016, № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації. 
Операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій»
Учасниками даної справи не заперечується, що АТ «Укртрансгаз» виступає оператором газотранспортної системи.
Колегією суддів враховуються роз`яснення регулятора Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), надане у листі від 18.07.2018 № 6367/16.3.2/7-18, згідно з яким, у разі якщо рішенням Кабінету Міністрів України суб`єктів ринку природного газу зобов`язано здійснювати постачання для певних споживачів природного газу, то алокація фактичних обсягів по таким споживачам здійснюється саме на таких суб`єктів, крім несанкціонованого відбору (виключно у частині самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку шляхом самовільного відновлення споживання природного газу) або у випадку підтвердження номінації по такому споживачу іншому постачальнику. При цьому обсяги споживання природного газу враховуються оператором газотранспортної системи при розрахунку небалансу цих суб`єктів природного газу. Отже, якщо за підсумками місяця по об`єкту виробника теплової енергії зафіксований певний обсяг споживання газу, такий обсяг незалежно від наявності чи відсутності номінації для забезпечення потреб виробників теплової енергії повинен відноситися на постачальника із спеціальними обов`язками, тобто на АТ «НАК «Нафтогаз України».
Колегія суддів зазначає, що за укладеним між АТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Темлодім-3» договором постачання природного газу, відповідачу у березні 2017 року підлягав передачі газ в обсязі 120 тис.куб.м. (п. 2.1 договору)
Враховуючи вищевикладене та умови договорів постачання природного газу, з урахуванням встановлення судом факту споживання відповідачем у спірний період природного газу в обумовленому договором обсязі, колегія суддів зазначає, що подання чи неподання номінацій АТ «НАК «Нафтогаз України» перебуває поза межами впливу споживача та жодним чином не свідчить про безпідставне споживання природного газу. 
Отже місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що відповідач здійснював споживання природного газу у спірний період із дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, на підставі укладеного із АТ «НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу.
Також колегією суддів враховується, що в матеріалах даної справи відсутні жодні належні та допустимі докази, що підтверджують повідомлення споживача про наявність у останнього обов`язку обмежити споживання природного газу. 
Відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як і доказів на підтвердження вжиття постачальником (або оператором газотранспортної системи) заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача свідчать про недоведеність факту позадоговірного споживання відповідачем у березні 2017 природного газу.
Відсутність підписаного з АТ «НАК «Нафтогаз України» акту приймання-передачі природного газу також не спростовує висновок суду, оскільки це питання стосується виключно належного/неналежного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором постачання природного газу, укладеного ТОВ «Темлодім-3» та АТ «НАК «Нафтогаз України».
Питання сплати вартості відповідачем у березні 2017 року спожитого газу є предметом правовідносин відповідача з АТ «НАК «Нафтогаз України» за укладеним між ними договором.
Посилання скаржників на те, що відповідач здійснив несанкціонований відбір газу, належного саме АТ «Укртрансгаз», а не АТ «НАК «Нафтогаз України», не підтверджені належними та допустимими доказами.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору про закупівлю природного газу № 1701001564-ВТВ від 31.01.2017, укладеного між АТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», та акту приймання-передачі природного газу, ПАТ «Укртрансгаз» отримало від НАК «Нафтогаз України» у березні 2017 року 143355,000 тис.куб.м. газу, з яких на послуги балансування було витрачено 132382,518 тис.куб.м. Залишок газу становить 10982,482 тис.куб.м.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази про кількість газу, витраченого АТ «Укртрансгаз» на забезпечення виробничо-технологічних та для власних потреб.
Відповідно до звітності ПАТ «Одесагаз» спірний газ, спожитий ТОВ «Теплодім-3», рахується, як газ, використаний споживачем по договору з НАК «Нафтогаз «України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем споживався газ на підставі укладеного з АТ «НАК «Нафтогаз України» договору, що виключає можливість застосування приписів ст. 1212 ЦК України.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на постанову Верховного Суду, від 10.06.2020 у справі № 904/4018/19, оскільки обставини цієї справи не є подібними з обставинами даної справи. Зокрема, касаційний господарський суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, виходив з того, що висновки суддів щодо існування у АТ «НАК «Нафтогаз України» обов`язку з видачі номінацій та поставки природного газу ґрунтуються на розпорядженні Кабінету Міністрів України, яке не діяло у спірний період та не регулювало спірні правовідносини.
Натомість, відповідне розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р. набуло чинності з 05.10.2016, а отже діяло у березні 2017 року.
Рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2020 у справі № 916/2424/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновку суду та не можуть бути підставами для його скасування або зміни.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283
ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2020 у справі № 916/2424/19 залишити без змін.
Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Акціонерне товариство «Укртрансгаз» та Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до  статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.11.2020.

Головуючий суддя                                                  Л.О. Будішевська

Суддя                                                                      С.В. Таран

Суддя                                                                      Л.В. Поліщук