ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1605/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/2524/17 Категорія: 305010900 	Середа Л. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       22 жовтня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Новікова О.М.
за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. 
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 належить легковий автомобіль марки ВАЗ модель 21099, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору.
04 квітня 2017 року близько 21 год. 10 хв. ОСОБА_1 на 106 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя, керуючи автомобілем RENAULT MASTER д.н.з. НОМЕР_4 не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, не впорався з керуванням автомобіля та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попереду в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, що сталась 04.04.2017 року на 106 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення схемою ДТП, постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.04.2017 року.
В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини ОСОБА_1 , належний позивачу автомобіль марки ВАЗ модель 21099, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 отримав значні пошкодження всієї задньої правої та всієї правої бокової частини.
Відповідачі по справі добровільно відшкодувати нанесені позивачеві збитки в повному обсязі бажання не виявили.
В той же час в результаті ДТП, що сталася 04.04.2017 року з вини ОСОБА_1 , автомобіль позивача був значною мірою пошкоджений та вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ модель 21099, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 склала 41725, 60 грн.
Крім того, вказував, що враховуючи неможливість протягом тривалого часу використовувати належний йому автомобіль для організації повсякденного життя, він постійно зазнавав значних незручностей та повинен нести додаткові витрати на організацію повсякденного життя, що завдає йому певної моральної шкоди.
З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просив суд стягнути на його користь відшкодування шкоди заподіяної йому в результаті ДТП, що сталась 04.04.2017 року в розмірі 61 725,60 грн, з них: 41 725, 60 грн – майнова шкода (матеріальні шкоди), спричинені пошкодження автомобіля, стягнувши при цьому з ПАТ СК «Провідна» відшкодування витрати, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, та з ОСОБА_1 різницю між вартістю реальних збитків і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу; 20 000 грн – моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 12781,54 грн – в порядку відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків; кошти в розмірі 2000 грн - в порядку відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; кошти в розмірі 953, 30 грн – в порядку відшкодування витрат на проведення експертизи, а разом 15754, 84 грн.
Стягнуто із ПАТ СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 7707, 68 грн – в порядку стягнення різниці між вартістю матеріального збитку та фактично сплаченого страхового відшкодування, кошти в розмірі 953, 30 грн – в порядку відшкодування витрат на проведення експертизи, а разом 8 660, 98 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.
Стягнуто із ПАТ СК «Провідна» на користь держави судовий збір у розмірі 1600 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПАТ СК «Провідна» як страховик відповідальності винної у ДТП особи – ОСОБА_1 зобов`язаний здійснити відшкодування витрат ОСОБА_2 , пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу в сумі 7 707,68 грн, виходячи з того, що вартість матеріального збитку згідно Висновку судової експертизи складає 18 142,68 грн, а самим відповідачем позивачу було сплачено 10 435 грн, що не заперечується останнім, а тому сума в 7 707,68 грн є різницею між вартістю матеріального збитку відповідно до висновку судової експертизи та фактично сплаченого страхового відшкодування.
Також судом зазначено, що обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь різниці між страховою сумою та реально заподіяними збитками, позивач посилався на те, що розмір вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу не відшкодовує йому завданої шкоди, а тому із відповідача підлягає стягненню сума вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу.
ОСОБА_1 , як особа яка безпосередньо заподіяла шкоду ОСОБА_2 , зобов`язаний оплатити позивачу різницю між реальними збитками (вартістю відновлювального ремонту ТЗ без урахування зносу) і страховим відшкодуванням (вартістю відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу) в розмірі 12 781,54 грн, де 30 924, 22 грн – це вартість реальних збитків, згідно висновку судової експертизи, 18 142, 68 грн – сума страхового відшкодування, згідно висновку судової експертизи, а 12 781, 54 грн – різниця між вартістю реальних збитків, тобто вартістю відновлювального ремонту ТЗ без урахування зносу згідно Висновку судової експертизи та вартістю страхового відшкодування , тобто вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу, згідно Висновку судової експертизи.
Крім того, з урахуванням характеру та обсягу фізичних та моральних страждань перенесених позивачем через неправомірні дії відповідача, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає відшкодуванню із відповідача моральна шкода в розмірі 2 000 грн, яка підлягає стягненню саме із особи, яка винна у вчиненні ДТП, тобто з ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням суду, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на момент скоєння ДТП його цивільна відповідальність була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АК/3210388 у ПАТ СК «Провідна», то майнова шкода може бути відшкодована відповідною страховою компанією відповідно до лімітів відповідальності страховика, а тому позивач правомірно звернувся до останньої із відповідною вимогою.
Позивач при огляді пошкодженого автомобіля представником страховика повністю погодився із об`ємом механічних пошкоджень, підписав протокол огляду транспортного засобу без будь-яких застережень та не ставив під сумнів суму нарахованого відшкодування, а тому позовні вимоги відповідач не визнає, та вважає їх не обґрунтованими та належним чином не доведеними.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило. 
Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 фактично оскаржує рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, а тому в цій частині підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.
ПАТ СК «Провідна» правом на подання апеляційної скарги на зазначене рішення суду не скористалось.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 належить легковий автомобіль марки ВАЗ модель 21099, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору.
04 квітня 2017 року близько 21 год. 10 хв. ОСОБА_1 на 106 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя, керуючи автомобілем RENAULT MASTER д.н.з. НОМЕР_4 не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, не впорався з керуванням автомобіля та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попереду в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, що сталась 04.04.2017 року на 106 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення схемою ДТП, постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.04.2017 року.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Цивільна відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ним вказаного ДТП була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АК/3210388 у ПАТ СК «Провідна».
Відповідно до п. 1.2. угоди про розмір страхової виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування укладеної між ОСОБА_2 та ПАТ СК «Провідна», потерпілий і страховик прийшли до угоди про те, що розмір страхового відшкодування у зв`язку з настанням зазначеного у п. 1.1. цієї Угоди події становить 10435 грн, визнається сторонами остаточними і не підлягає перегляду.
Отже, підписавши вказану угоду, сторони погодилися з усіма її умовами.
Вказана сума була виплачена страховою компанією позивачу 29 червня 2017 року.
За клопотанням представника позивача ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2018 року по даній справі була призначена авто-товарознавча експертиза, виконання якої доручено судовому експерту Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Згідно із Висновком експерта за результатами проведення авто-товарознавчої експертизи від 27.12.2018 року за №11436/18-23, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування зносу (реальні збитки) становить 30 924, 22 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (матеріальний збиток, страхове відшкодування) становить 18 142, 68 грн.
Щодо вимог позивача заявлених до ОСОБА_1 в частині стягнення різниці між вартістю реальних збитків і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, то колегія суддів виходить з наступного.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Колегія суддів в оцінці обставин справи, виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою.
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 міститься висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування зносу (реальні збитки) становить 30 924,22 грн, вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу становить 18 142,68 грн, а тому реальні збитки позивача становлять 12 781, 54 грн, які підлягають стягненню на користь позивача із ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Щодо аргументів апеляційної скарги в частині того, що даний висновок авто-товарознавчої експертизи не є належним доказом у справі, оскільки учасники справи не викликались на огляд автомобіля, то колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не ставилось питання про проведення повторної експертизи в разі наявності у нього сумнівів щодо правильності даного висновку.
За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування або зміни даного рішення.         
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді