СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р.                                                                 Справа № 905/1094/20  
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя  Стойка О.В. 
без повідомлення учасників справи
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донфільтр», м. Маріуполь вх. № 3097 Д/З на рішення господарського суду Донецької області від 15.10.2020 р. у справі № 905/1094/20 (суддя – Хабарова М.В.)
за  позовом Державного підприємства «Укрриба», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донфільтр», м. Маріуполь
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, м. Рівне
про стягнення 96  807,86 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство «Укрриба» (далі – ДП «Укрриба», позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донфільтр» (далі – ТОВ «Донфільтр», відповідач) заборгованості за договором оренди індивідуально-визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 41-у від 06.12.2019 р. в сумі 92  938,40 грн., пені в сумі 2  697,99 грн., 3 % річних в сумі 505,87 грн. та інфляційних втрат в сумі 665,60 грн.
В обґрунтування позову ДП «Укрриба» посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором оренди, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, на яку позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 3 % річних та інфляційні втрати, а також пеню згідно з умовами п. 3.7 договору оренди.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.06.2020 р. залучено до участі у справі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (далі – РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, третя особа).
Рішенням господарського суду Донецької області від 15.10.2020 позовні вимоги задоволено частково:
- закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 3  000,00 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору;
- з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 89  938,40 грн., 3 % річних в сумі 437,84 грн., інфляційні втрати в сумі 665,60 грн., пеню в сумі  2  386,17 грн. та судовий збір в сумі 2  093,75 грн.
Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що відповідач свої зобов`язання зі сплати 30 % орендної плати балансоутримувачу за договором оренди (позивачеві)  за період грудня 2019 року – квітня 2020 року включно виконав неналежним чином, сплативши орендну плату не у повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилася заявлена до стягнення сума заборгованості.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити оскаржуване рішення та визначити до стягнення суми з урахуванням приписів постанови КМУ №211від 11.03.2020 р. та постанови КМУ №611 від 15.07.2020 р. «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину».
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Відповідач вважає, що в даному випадку підлягають дослідженню фінансова звітність малого підприємства відповідача за 2019 рік та лист РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях № 11-15-1322 від 03.09.2020 р. в якості доказів на підтвердження необхідності застосування вимог зазначених постанов КМУ та нарахування орендної плати за березень-квітень 2020 року у розмірі 50 % від ставки, встановленої у договорі оренди. 
Крім того, скаржник наголошує, що не отримував 27.07.2020 р. лист з ухвалою суду від 15.06.2020 р., оскільки на період карантину скоротив діяльність підрозділів прямо не задіяних у виробничій діяльності, тому не був повідомлений про розгляд справи судом і не мав можливості реалізувати своє право на подання відзиву, заяви чи клопотань як по суті спору, так і з приводу процесуальних питань.
У визначений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2019 між РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, як орендодавцем, та ТОВ “Донфільтр”, як орендарем,  укладено договір оренди №41-у індивідуально-визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно, що належить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України та перебуває на балансі ДП “Укрриба” (далі – балансоутримувач), а саме:
- гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми - нагульного ставу площею 134,4997 га в тому числі водного дзеркала 112,46 га в руслі р. Унава, права притока р. Ірпінь, басейн р. Дніпро, що знаходяться за межами с. Романівна Попільнянського району, реєстровий номер 25592421.23.ААЕЖАГ854;
- гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми - нагульного ставу площею 91,6335 га в тому числі водного дзеркала 80,5106 га в руслі р.Унава, права притока р.Ірпінь, басейн р.Дніпро, що знаходяться за межами с.Кошляки Попільнянського району, реєстровий номер 25592421.23.ААЕЖАГ847;
- гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми - риборозплідника площею 12,6699 га в складі: виросних ставків №№1,2,3,5, зимувального ставка №1, нерестового ставка №1, водопостачального каналу в руслі р.Унава, права притока р.Ірпінь, басейн р.Дніпро, що знаходяться за межами с. Кошляки Попільнянського району, реєстровий номер 25592421.23.ААЕЖАГ888 (далі - Майно), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.07.2019 і становить за незалежною оцінкою 1442131,00 грн без ПДВ. 
Майно не підлягає передачі в суборенду.
Згідно з п. 1.2 договору, майно передається в оренду з метою риборозведення (розміщення рибних господарств).
У п. 1.3 договору сторонами визначено, що стан майна (потребує/не потребує поточного або капітального чи поточного і капітального ремонту) визначається за узгодженим висновком балансоутримувача і орендаря. 
Пунктом 2.1 договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.
Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.2 договору).
Згідно з п. 2.3 договору, передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку, складеному за Методикою оцінки.
Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її  розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) та за результатами конкурсу, становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2019 року 54500,00 грн. 
Розмір орендної плати за перший місяць оренди грудень 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за жовтень, листопад, грудень 2019 року.
За умовами п. 3.2 договору, нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. 
Згідно з п. 3.3 договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.
У разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування (п. 3.4 Договору). 
Відповідно до п. 3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
Пунктом 3.7 договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.
Відповідно до п. 5.3 договору, орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується “Призначення платежу” за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди.
Договір укладений сторонами строком на 2 роки 364 дні, що діє з 06 грудня 2019 року до 04 грудня 2022 року включно (п. 10.1 договору).
За актом приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності від 06.12.2019 (додаток №2 до договору), орендодавець та балансоутримувач передали, а орендар прийняв в строкове платне користування державне майно, яке є предметом договору оренди.
На підставі поданих позивачем доказів судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що розмір орендної плати, яка підлягає сплаті балансоутримувачу (30%) за грудень 2019 року становить 22991,80 грн (54500,00 грн х 100,7% (індекс інфляції за жовтень 2019 року) х 100,1% (індекс інфляції за листопад 2019 року) х 99,8% (індекс інфляції за грудень 2019 року) / 31 (загальна кількість дні у грудні 2019 року) х 26 (кількість днів користування орендованим майном у грудні 2019 року) = 45983,52 грн (100% розмір орендної плати за грудень без ПДВ); 20% ПДВ від 45983,52 грн = 9196,70 грн; 45983,52 грн - 70% = 13795,08 грн (30% орендної плати без ПДВ); 13795,08 грн + 9196,72 грн  = 22991,80 грн), за січень 2020 року - 27468,08 грн, за лютий 2020 року - 27382,68 грн, за березень 2020 року - 27604,76 грн, за квітень 2020 року - 27825,60 грн.
Враховуючи умови п. 3.6 договору оренди, відповідач повинен був сплатити орендну плату позивачеві (балансоутримувачу):
- за грудень 2019 року в строк до 15.01.2020:
- за січень 2020 року в строк до 17.02.2020 (з урахуванням того, що 15-й день (15.02.2020) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день);
- за лютий 2020 року в строк до 16.03.2020 (з урахуванням того, що 15-й день (15.03.2020) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день);
- за березень 2020 року в строк до 15.04.2020;
- за квітень 2020 року в строк до 15.05.2020. 
Посилаючись на те, що нараховану позивачем орендну плату за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року включно в сумі 133  006,44 грн. відповідач сплачував з порушенням зазначених строків та не у повному обсязі – за заявлений період користування об`єктами оренди ним сплачено лише 40  068,04 грн., позивач звернувся з даним позовом до господарського суду про примусове стягнення з відповідача заборгованості в сумі 92  938,40 грн., на яку ним здійснено вищезазначені нарахування.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За приписами ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ч. 3 ст. 285 ГК України, орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем 17.06.2020 р. здійснено часткову оплату заборгованості перед позивачем на суму 3  000, 00 грн., що підтверджується відповідною випискою з рахунку позивача, у зв`язку з чим господарським судом Донецької області на законних підставах закрито провадження у справі згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України через відсутність предмету спору.
Доказів сплати заборгованості у добровільному порядку відповідачем до матеріалів справи не надано, тому місцевий господарський суд на правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 89  938,40 грн.
Посилаючись на прострочення сплати основного боргу відповідачем, позивач розрахував 3 % річних в сумі 505,87 грн. за період з 16.01.2020 р. по 01.06.2020 р. та інфляційні втрати в сумі 665,60 грн. за аналогічний період.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення з ТОВ «Донфільтр» на користь ДП «Укрриба» 3 % річних в сумі 437,84 грн. та інфляційних втрат в сумі 665,60 грн., а в частині стягнення 3 % річних в сумі 68,03 грн. слід відмовити за необґрунтованістю нарахування.
Крім того, позивачем на підставі п. 3.7 договору заявлено до стягнення пеню в сумі 2  697,99 грн. за період з 16.01.2020 р. по 01.06.2020 р.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Приписами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором. 
Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі   визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язань.
За приписами  п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки  є  грошова  сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.    
Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції  застосовуються  в розмірі,  передбаченому договором. 
Статтею 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” встановлено, що розмір   пені,  передбачений  статтею  1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем допущено ряд помилок, внаслідок чого обґрунтовано заявленою до стягнення є пеня в сумі 2  386,17 грн., а позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 311,82 грн. є безпідставними та недоведеними.
Щодо доводів апеляційної скарги враховується наступне.
Як вбачається з листа третьої особи № 11-15-1322 від 03.09.2020 р., відповідач звертався до РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях з листом № 21/08-1 від 21.08.2020 р.  щодо зменшення розміру орендної плати на період карантину.
За результатами розгляду цього звернення відповідача повідомлено про те, що постановою КМУ № 611 від 15.07.2020 р. не передбачені пільги для орендарів, які використовують державне майно з метою риборозведення (розміщення рибних господарств), тому відсутні підстави для перегляду розміру орендної плати.
Доказів оскарження листа РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях у визначеному чинним законодавством порядку відповідачем суду апеляційної інстанції не надано.
В апеляційній скарзі відповідач наполягає на необхідності перерахування розміру орендної плати за березень-квітень 2020 року відповідно до вимог постанови КМУ № 611 від 15.07.2020 р. та не оскаржує розмір стягнутої рішенням суду заборгованості з орендної плати за попередні місяці користування об`єктами оренди.
Відповідно до пп. 2 п. 1 постанови КМУ «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» № 611 від 15.07.2020 р. (яка набрала чинності 17.07.2020 р.), нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до  Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з  додатком 2.
За приписами п. 2 даної постанови, орендодавцям державного майна постановлено забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.
Згідно з п. 2 додатку 2 до постанови КМУ № 611 від 15.07.2020 р., вітчизняні юридичні і фізичні особи, що є суб`єктами малого підприємництва, фізичні особи, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (зокрема в аеропортах).
За даними ЄДРПОУ, видами діяльності відповідача є: Морське рибальство (основний); Розведення свійської птиці; Прісноводне рибальство; Морське рибництво (аквакультура); Прісноводне рибництво (аквакультура); Виробництво м`яса свійської птиці; Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками.
У п. 1.1 договору оренди чітко визначено, що всі 3 об`єкта оренди - гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми розташовані у басейні р. Дніпро, тому місцезнаходження цих об`єктів не відповідає особливостям основного виду діяльності підприємства відповідача.
Доказів використання орендованих об`єктів за призначенням, яке відповідає зареєстрованому виду діяльності відповідача «Прісноводне рибництво (аквакультура)», ТОВ «Донфільтр» до матеріалів справи не надано, так само як і доказів оскарження бездіяльності третьої особи як орендодавця за договором відносно виконання вимог п. 2 постанови КМУ № 611 від 15.07.2020 р. відтак у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що відповідач провадить свою виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах. До того ж, судовою колегією враховується, що ведення рибного господарства (морського та прісноводного) здійснюється відповідачем одночасно із підприємницькою діяльністю щодо виробництва м`яса свійської птиці та оптової торгівлі м`ясом і м`ясними продуктами.
Обов`язок приведення договірних правовідносин у відповідність з вимогами чинного законодавства покладається на сторони правочину, а учасниками справи ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів зміни порядку та розміру нарахування орендної плати за договором у зв`язку із запровадженням карантину на території України.
Наданий відповідачем на стадії апеляційного провадження баланс на 31.12.2019 р. (фінансова звітність малого підприємства) не є належним доказом на підтвердження викладених в апеляційній скарзі обставин, оскільки договір оренди укладений сторонами 06.12.2019 р. (за яким відповідач в той же день прийняв об`єкти оренди у своє строкове платне користування), відповідно, орендна плата розрахована позивачем лише за частину грудня 2019 року, а доказів того, що підприємство відповідача слід віднести до категорії малого підприємства з 01.01.2020 р. по 30.04.2020 р. скаржником суду апеляційної інстанції також не надано.
Отже, скаржником не доведено того, що його підприємство у березні-квітні 2020 року віднесено до категорії малого підприємства, так само як і того, що він провадить виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин вимог постанови КМУ № 611 від 15.07.2020 р., що має наслідком здійснення перерахунку заборгованості зі сплати орендної плати за частину березня та квітень 2020 року, - відхиляються за недоведеністю.
Посилання скаржника на наказ ТОВ «Донфільтр» «Про запровадження дистанційної роботи на період карантину» № 11/03-1 від 12.03.2020 р. також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції у розумінні вимог чинного процесуального законодавства належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи. Крім того, про наявність заборгованості з орендної плати відповідач був обізнаний в т.ч. й з листа РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, на який він посилається в апеляційній скарзі в якості належного доказу у справі.
Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Донецької області від 15.10.2020 р. у справі № 905/1094/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.
Повний текст постанови складено 28.12.2020 р.

Головуючий суддя                                                                    В.І. Пушай

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           О.В. Стойка