ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/11010/17                                               Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Григорович П.О.                                                                                                                                                                Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Кузьменка В.В., 
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України  про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національного антикорупційного бюро України, в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ директора Національного антикорупційного бюро України від 01.08.2017 № 15-н "Про застосування дисциплінарного стягнення до детектива Національного бюро Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 ".
- визнати протиправним та скасувати розпорядження директора Національного антикорупційного бюро України від 01.08.2017 № 1262-р "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_2 ".
- поновити ОСОБА_1 на посаді детектива Національного бюро Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України.
- стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 серпня 2017 року і до моменту фактичного поновлення на державній службі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено повністю. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначив, що зазначення проступком систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного и громадського стягнення є протиправним. ОСОБА_1 наголошував на тому, що в порушення вимог Закону України «Про державну службу» його притягнуто до дисциплінарної відповідальності з одні і ті ж самі проступки. За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.  Апелянт вважає, що судом першої інстанції поверхово досліджені матеріали справи, мотивація рішення повністю відповідає позиції відповідача та проігноровані аргументи адміністративного позову.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з вересня 2015 року позивач проходив службу в НАБУ та 10.09.2015 прийняв присягу державного службовця. 
Згідно зі службовою запискою старшого детектива - керівника Третього відділу Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_3 від 10.05.2017 № 04/5555-01 вбачається, що за результатом проведених 14.02.2017 та 14.03.23017 оперативних нарад щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 встановлено, що стан зазначеного досудового розслідування визнано незадовільним, виявлено факти систематичного невжиття Позивачем заходів щодо його належного досудового розслідування, а також численні факти невиконання заходів, визначених планом судового розслідування, рішеннями оперативних нарад, факти введення в оману керівників відділів і підрозділу щодо результатів проведеної роботи. У зв`язку з наведеним, за результатами оперативної наради від 22.03.2017 було прийнято постанову від 28.03.2017 про визначення старшим слідчої групи ОСОБА_4 , при цьому залишивши позивача у складі слідчої групи з наданням строку на усунення допущених недоліків. Також, 24.04.2017 проведено оперативну нараду за участі керівника Головного підрозділу детективів НАБУ щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016, за результатами якої стан вказаного  досудового розслідування визнано незадовільним і прийнято рішення про ініціювання службового розслідування за фактами неналежного виконання Позивачем своїх обов`язків. 
На підставі наведених у службовій записці старшого детектива - керівника Третього відділу Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_3. від 10.05.2017 № 04/5555-01 обставин щодо виявлення фактів, які можуть свідчити про неналежне виконання позивачем (як старшим слідчим слідчої групи) своїх службових обов`язків в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження № 52016000000000418 від 04.11.2016, Відповідачем проведено відносно Позивача службове розслідування (наказ НАБУ від 13.05.2017 № 109-о), в ході якого встановлено: невиконання Позивачем покладених на нього завдань в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 52016000000000418 від 04.11.2016 (практично повністю не виконувались плани першочергових слідчих дій); невиконання Позивачем рішень оперативних нарад щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 (протокол наради № 8, яким Позивача зобов`язано вчинити слідчі дії; протокол оперативної наради № 9 від 14.02.2017, яким Позивача повторно зобов`язано вчинити слідчі дії; протокол оперативної наради № 10 від 14.03.2017, яким Позивача зобов`язано вчинити слідчі дії; протокол оперативної наради від 22.03.2017, яким Позивачу оновлено план досудового розслідування та встановлено строк для усунення недоліків у роботі), а також невиконання доручень керівництва.
На підставі висновку та матеріалів службового розслідування, враховуючи пояснення позивача, Дисциплінарною комісією НАБУ складено висновок від 27.07.2017 № 18, в якому зафіксовано, що в діях Позивача наявні дисциплінарні проступки у вигляді: дій, що шкодять авторитету державної служби; невиконання та неналежного виконання посадових обов`язків, доручень керівника, прийнятих у межах його повноважень, порушення правил етичної поведінки державного службовця (пп.1.1 та 1.4 п.1 Розділу ІІІ Кодексу професійної етики працівників НАБУ), а також систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Виходячи з наведеного Дисциплінарною комісією НАБУ рекомендовано ОСОБА_5 застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Однак, враховуючи систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, поскладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, за яке передбачено звільнення на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, рекомендовано звільнити позивача зі служби в НАБУ та припинити державну службу на підставі п.4 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу".
Колегія суддів зазначає, що такі висновки сформовані Дисциплінарною комісією НАБУ виходячи з наступного. 
Позивачем майже повністю не виконано план першочергових слідчих дій у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016, затверджений 28.12.2016, у зв`язку з чим 30.01.2017 керівником Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_3 за участі заступника керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_6 та Позивача проведено оперативну нараду, за результатами якої складено протокол № 8 та зобов`язано Позивача у строк до 13.02.2017 виконати певний перелік слідчих дій у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016.
14.02.2017 керівником Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_3 проведено оперативну нараду щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 та виконання рішень попередньої оперативної наради, за результатами якої складено протокол № 9, яким зафіксовано (у тому числі виходячи з пояснень ОСОБА_1 ), що надані Позивачу вказівки виконані лише частково (складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 та направлено запит до ДІС України). Невиконання постановлених задач Позивач обґрунтував завантаженням проведення негласних слідчих дій у вигляді знаття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (прослуховування ліній по НСРД) в іншому кримінальному провадженні та недостатності часу для виконання слідчих і процесуальних дій. Разом з тим, Позивач не зміг пояснити ОСОБА_3 обставин суперечності його пояснень щодо прослуховування ліній по НСРД в іншому кримінальному провадженні зі встановленими даними про його відсутність у відповідних приміщенням НАБУ 02.02.2017, 03.02.2017,06.02.2017-09.02.2017. Також, Позивач не зміг пояснити виявлені ОСОБА_3 розбіжності в поданій ним інформації щодо виконаної роботи (дорученої) - підготовки клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів у Фонді державного майна України, ТОВ "ЗТМК", ПАТ "КБ "НАДРА", які фактично не були погоджені та не були подані до суду. За підсумком оперативної наради ОСОБА_3 вказав Позивачу на недопустимість невиконання рішень, прийнятих на оперативній нараді, затягування досудового розслідування, а також обману безпосередніх керівників про виконання слідчих та оперативних дій.У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 було повторно зобов`язано вчинити певні слідчі дії по епізодам у кримінальному провадженні.
20.02.2017 Позивач подав письмові пояснення щодо невиконання вказівок оперативних нарад наголошуючи на тому, що натомість ним вчинялися інші процесуальні дії у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 (тимчасовий доступ до речей і документів НБУ щодо рефінансування та віднесення до неплатоспроможних ПАТ "КБ "НАДРА" та вивчення вилучених документів; підготовка та оголошення підозри ОСОБА_7 ; участь у допиті), а також він приймав участь (був задіяний) в іншому кримінальному провадженні; перебував у відрядженні; виконував інші дії.
14.03.2017 керівником Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_3 за участі заступника керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_6 та Позивача проведено оперативну нараду щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 та результатів роботи Позивача за період з 20.02.2017 по 13.03.2017, за результатом якої складено протокол № 10, яким зафіксовано, що у тому числі, як вбачається з наданої Позивачем інформації, із наданих йому вказівок виконано лише складання повідомлення про підозру ОСОБА_7 , а також скеровано службову записку до Управління аналітики та обробки інформації Національного бюро з метою аналізу операцій щодо експорту титану за даними ДФС України. В ході оперативної наради заступник керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_6 запропонував Позивачу пояснити, чому ним не здійснено заплановані тимчасові доступи та не вилучено документи у Фонді державного майна України, ТОВ "ЗТМК", ПАТ "КБ "НАДРА", на що Позивач повідомив, що клопотання про тимчасовий доступ були ним складені, проте прокуратурою не погоджені, натомість процесуальний керівник прийняв рішення про проведення обшуку та вилучення відповідних документів за місцезнаходженням, при цьому  було надано вказівку готувати відповідні клопотання про тимчасовий доступ та обшук від імені процесуального керівника. Разом з тим ОСОБА_3 попросив Позивача пояснити, чому він не повідомляв про такі вимоги процесуального керівника раніше, однак останній пояснити нічого не зміг. Також, ОСОБА_3 попросив Позивача повідомити про фактично вчинені ним дії з метою здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, однак Позивач повідомив, що ним разом з процесуальним керівником здійснювалося лише планування проведення обшуків. За підсумком оперативної наради ОСОБА_3 вказав, що невиконання рішень оперативної наради від 14.02.2017, неналежне здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 зумовлені незначною завантаженістю Позивача, а неефективною та неякісною його роботою.  Також ОСОБА_3 вказав ОСОБА_1 на недопущенні в подальшому виконання вказівок процесуальних керівників, що не відповідають вимогам КПК України.
22.03.2017 керівником Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_8 проведено чергову оперативну нараду щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016, за підсумками якої складено протокол, згідно з яким ОСОБА_1 висловлено зауваження щодо незадовільного стану досудового розслідування у кримінальному провадженні та допущення тяганини, з якими Позивач погодився зауважуючи на тому, що значною мірою на хід досудового розслідування впливали усні вказівки  процесуального керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ГПУ, однак пообіцяв всебічно активізувати досудове розслідування у кримінальному провадженні. Також ОСОБА_1 повідомив, що розуміє відповідальність, покладену на нього, необхідність виконання вказівок, наданих керівником відділу, та пообіцяв в майбутньому дотримуватися дисципліни. За підсумками проведеної наради було вирішено оновити план досудового розслідування (встановивши термін виконання завдань до 22.05.2017) та встановити ОСОБА_1 строк для усунення допущених недоліків до 21.04.2017. 
24.04.2017 керівником Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_12 проведено чергову оперативну нараду за участі керівника Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_8., керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_3., старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів ОСОБА_4 та Позивача, про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016, за підсумками якої складено протокол, згідно з яким стан досудового розслідування визнано незадовільним, у зв`язку з чим ініційовано службове розслідування за фактами неналежного виконання Позивачем своїх службових обов`язків. 
Під час проведення службового розслідування були відібрані пояснення у керівника Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_3 , який підтвердив наведені вище обставини невиконання Позивачем своїх службових обов`язків та запланованих завдань в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016.
Позивач, надаючи пояснення від 16.06.2017 в рамках службового розслідування повідомив, що план досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 (налічував сім заходів), затверджений керівником Третього підрозділу детективів ГПД НАБУ ОСОБА_8. від 28.12.2016, виконаний ним лише частково та з порушенням встановлених строків виконання запланованих заходів, а саме: перший захід виконаний лише частково та з порушенням встановлених строків; другий захід фактично не виконаний; третій захід фактично виконаний лише в окремій частині; четвертий захід фактично не виконаний; п`ятий захід виконаний з порушенням встановлених строків; шостий захід фактично не виконаний через невиконання попередніх заходів; сьомий захід фактично не виконаний. Щодо оновленого плану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 (налічував дев`ять заходів) Позивач повідомив, що він також виконаний лише частково і з порушенням встановлених планом строків. Щодо плану від 19.04.2017 досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 (налічував дев`ять заходів) Позивач повідомив, що він також виконаний лише частково і з порушенням встановлених планом строків. Щодо обставин та відомостей, викладених у протоколах оперативних нарад від 30.01.2017, 14.02.2017, 14.03.2017 та 22.03.2017 Позивач підтвердив, що вказані в них відомості тезисно відповідають обставинам та ними зафіксовані фактичні дані під час нарад. Щодо обставин наведення у довідці про виконану роботу за період з 30.01.2017 по 03.02.2017 даних про  прослуховування ліній по НСРД по іншому кримінальному провадженні за 02.02.2017, 03.02.2017,06.02.2017-09.02.201, зважаючи на встановлені обставини відсутності у вказані дні у відповідному приміщенні НАБУ, Позивач зазначив, що довідки про виконану роботу оформлялися на вимогу керівника відділу наприкінці кожного тижня, тож фактично станом на кінець тижня неможливо вказати точний час здійснення кожного заходу, що відображений у довідці. У планах та довідках за тиждень Позивачем не відображалися усі здійснені за тиждень процесуальні та слідчі заходи, а довідки складалися лише формально, що призвело до відображення в них частково недостовірних відомостей. З огляду на зазначене, Позивач у своїх поясненнях дійшов висновку, що роботу він виконував, проте визнає провину за неякісне складання звітних документів на вимогу керівництва, а також невиконання рішень оперативних нарад в частині поставлених строків їх виконання. 
Також, під час службового розслідування встановлено, що згідно зі службовою запискою керівника Управління внутрішнього контролю НАБУ ОСОБА_13, для проведення перевірки Позивача на доброчесність, 19.06.2017 на його робочу електронну адресу  зі спеціально створеної електронної адреси, схожої на електронну адресу старшого детектива Четвертого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_9 , скеровано у відсканованому вигляді несправжній (макет) документа з грифом секретності "Цілком таємно" з текстом "Для долучення до матеріалів клопотання", після чого через нетривалий проміжок часу на робочу електрону адресу Позивача надіслано повідомлення наступного змісту "Вибач то було адресовано іншому ОСОБА_10 , прошу Вас видалити попередній лист з доданим файлом!". У відповідь від ОСОБА_1 отримано текстові повідомлення наступного змісту: "Ну ти і безстрашний!" та "Видалив, ніхто не взнає". Разом з тим, дізнавшись про протиправні дії   ОСОБА_9 у відповідності до вимог ч.3 ст.27 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" та пп.1 п.1 Розділу ІІІ Кодексу професійної етики працівників НАБУ, Позивач був зобов`язаний негайно повідомити про такі протиправні дії з боку іншого працівника Директора НАБУ та Управління внутрішнього контролю, чого останнім зроблено не було. У зв`язку з наведеним в сукупності, запропоновано визнати результати перевірки на доброчесність відносно Позивача негативними. 
Щодо зазначених у вказаній службовій записці обставин Позивач пояснив (письмові пояснення від 21.06.2017), що дійсно отримував на робочу адресу повідомлення від особи, яку він не пам`ятає, яке містило якийсь файл, чи був він з грифом секретності, - він також не пам`ятає; відповідь на повідомлення дійсно надавав, проте якого змісту і в якій кількості також не пам`ятає; переписку з особою ОСОБА_9 , якщо така мала місце, він видалив без її вивчення, натомість у цих же поясненнях вказуючи про те, що наскільки він пригадує файл у вкладенні містив відомості про службову діяльність, яка до його діяльності не має відношення; на питання щодо повідомлення про протиправні дії з боку ОСОБА_9 директора НАБУ та Управління внутрішнього контролю НАБУ Позивач зазначив, що оскільки особу ОСОБА_9 він не знає та не володіє фактами вчинення ним протиправних дій, то будь-яких повідомлень не здійснював. 
При цьому, в матеріалах справи міститься письмова згода ОСОБА_1 на збір та обробку персональних даних та конфіденційної інформації від 12.11.2015, а також власноруч підписане ОСОБА_1 повідомлення про можливість проведення перевірки на доброчесність та моніторингу способу життя працівника НАБУ від 12.11.2015. Аналогічно, Позивач ознайомлений під особистий підпис 07.09.2016 з Кодексом професійної етики працівників НАБУ та 14.09.2016 з посадовою інструкцією детектива відділу детективів підрозділу детективів Головного підрозділу детективів, затвердженою директором НАБУ 18.08.2016.
З матеріалами службового розслідування, розпочатого відповідно до наказу директора НАБУ від 13.05.2017 № 109-о, Позивач ознайомлений під особистий підпис, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом ознайомлення. 
Також встановлено, що на підставі висновку Дисциплінарної комісії НАБУ від 29.05.2017 № 17, наказом НАБУ від 01.06.2017 № 11-н "Про застосування дисциплінарного стягнення до детектива Національного бюро Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 ", за вчинення дисциплінарного проступку у вигляді неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, а саме: Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, до Позивача застосовано дисциплінарне стягнення - догану. Доказів оскарження вказаного акту індивідуальної дії Позивачем суду не подано, що свідчить про його згоду зі встановленими обставинами допущення дисциплінарного проступку.
Згідно з характеристикою безпосереднього керівництва, Позивач під час розслідування кримінальних проваджень продемонстрував хороші знання кримінально-процесуального законодавства, а також наявність досвіду роботи слідчого, пов`язаної з економічними злочинами, що при наявності бажання давало йому змогу ефективно здійснювати досудове розслідування. Разом з тим зазначено, що Позивач  не має  достатньо комунікативних навичок для проведення оперативної роботи. Також вказано, що ОСОБА_1 зарекомендував себе як освідчений і підготовлений працівник, при цьому проявив себе нестаранним і несумлінним у виконання завдань керівника щодо здійснення досудового розслідування, які робив несвоєчасно, що вимагало постійних перевірок. Звітуючи про виконану роботу у кримінальному провадженні допускав введення керівника в оману, повідомляючи неправдиві відомості про результати. На зауваження про неефективну роботу та невиконані завдання реагував агресивно, намагаючись виправдатись та звинуватити керівника в упередженому ставленні. Детектив ОСОБА_1 в ході здійснення досудового розслідування допускав виконання вказівок процесуального керівника наданих не відповідно до КПК України, не доповідаючи керівникам. ОСОБА_1 у роботі першочергово виконує ті завдання, які більше йому подобаються, а не ті в яких є необхідність. Досудове розслідування згідно плану виконує неінтенсивно. Недбале ставлення до необхідності забезпечення повноти досудового розслідування та оперативності проведених слідчих дій призвело до порушення розумних строків у кримінальному провадженні. У колективі веде себе дружно до інших, користується повагою, однак інколи проявляє зверхність у спілкування з іншими детективами. Під час роботи у слідчій групі намагається важкі завдання передоручити іншим детективам. Не завжди виконує вказівки старшого слідчої групи. Навички та уміння ОСОБА_1 дають змогу йому добре виконувати обов`язки детектива, однак йог особисте ставлення до виконавчої дисципліни призводить до невиконання ним завдань Національного бюро. 
На підставі зазначених обставин, які наведені у висновку Дисциплінарної комісії НАБУ від 27.07.2017 № 18, наказом НАБУ від 01.08.2017 № 15-н "Про застосування дисциплінарного стягнення до детектива Національного бюро Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 ", за вчинення дисциплінарних проступків у вигляді: дій, що шкодять авторитету державної служби, невиконання та неналежного виконання посадових обов`язків, доручень керівника, прийнятих у межах його повноважень, порушення правил етичної поведінки державного службовця (пп.1.1 та 1.4. пункту 1 Розділу ІІІ Кодексу професійної етики працівників НАБУ), до Позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. 
На підставі висновку Дисциплінарної комісії НАБУ від 27.07.2017 № 18, розпорядженням НАБУ від 01.08.2017 № 1262-р "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_2 " припинено державну службу та звільнено Позивача 04.08.2017 з посади детектива Національного бюро Третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України, пункту 4 статті 1 статті 87 Закону України "Про державну службу".
Вважаючи спірні наказ від 01.08.2017 № 15-н та розпорядження НАБУ від 01.08.2017 № 1262-р протиправними, Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про їх скасування та застосування наслідків такого скасування (поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за вимушений прогул).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позовних вимог, виходив з того, що у відповідача були наявні достатні правові підстави для прийняття відносно позивача спірних актів індивідуальної дії (наказ від 01.08.2017 № 15-н та розпорядження НАБУ від 01.08.2017 № 1262-р), тож підстави для визнання їх протиправними та скасування у суду відсутні. 
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII (далі по тексу також - Закон № 1698-VII) НАБУ є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових. Завданням НАБУ є протидія кримінальним корупційним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці.
Відповідно до частини першої, шостої статті 10 Закону № 1698-VIІ, до працівників Національного бюро належать особи начальницького складу, державні службовці та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Національному бюро.
Оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених законом до підслідності Національного бюро, а також в інших справах, витребуваних до Національного бюро прокурором, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування працівниками Національного бюро, проводять старші детективи та детективи Національного бюро, які є державними службовцями.
Трудові відносини працівників Національного бюро регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На спеціалістів Національного бюро, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України "Про державну службу".
За приписами статті 8, частини другої статті 9 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний, окрім іншого: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Відповідно до розділу ІІ посадової інструкції детектива відділу детективів підрозділу детективів Головного підрозділу детективів, затвердженої директором НАБУ 18.08.2016, детектив, окрім іншого: виконує доручення директора НАБУ, його першого заступника, керівника ПД та відділу детективів (пункт 2.1.); зобов`язаний неухильно дотримуватися службової дисципліни (пункт 2.3.); у кримінальному провадженні, в якому йому доручено досудове розслідування, зокрема: здійснює розгляд заяв і повідомлень про можливі кримінальні правопорушення; починає та здійснює досудове розслідування (підпункт 2.8.1. пункту 2.8.); проводить слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі дії або доручає їх проведення оперативним підрозділам (підпункт 2.8.4.-2.8.5. пункту 2.8.); повідомляє про підозру (підпункт 2.8.7. пункту 2.8.); складає обвинувальний акт (підпункт 2.8.8. пункту 2.8.); приймає процесуальні рішення (підпункт 2.8.9. пункту 2.8.); складає плани досудового розслідування (підпункт 2.8.16. пункту 2.8.); забезпечує проведення досудового розслідування у кримінальних провадженням протягом розумного строку (підпункт 2.8.19. пункту 2.8.); запобігає фактам незаконного втручання в свою процесуальну діяльність у випадку одержання будь-яких письмових чи усних вказівок, вимог, доручень тощо, які стосуються питань досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні і не передбачені КПК України, невідкладно інформаціє про це в письмовій формі директора НАБУ, керівника підрозділу детективів Головного підрозділу детективів та керівника відділу детективів або його заступника (підпункт 2.8.20. пункту 2.8.). У випадку одержання інформації про протиправні дії чи бездіяльність іншого працівника НАБУ, негайно повідомляє про директора НАБУ та підрозділ внутрішнього контролю НАБУ (пункт 4.3.).
Відповідно до статті 62 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів. Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.
Відповідно до частини першої статті 64, статті 65 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарними проступками є, окрім іншого: порушення правил етичної поведінки державних службовців (пункт 2 частин другої); невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5 частини другої).
При цьому, частиною 1 статті 66 Закону України «Про державну службу» передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Частиною 2 статті 20 Закону № 1698-VII передбачено, що працівники Національного бюро за свої протиправні дії чи бездіяльність несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 6 статті 20 Закону № 1698-VII трудові відносини працівників Національного бюро регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).
Крім того, у ч. 3 ст. 5 Закону України «Про державну службу» визначено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Отже, трудові відносини працівників Національного бюро регулюються також законодавством про працю.
Тобто звільнення з посади державної служби є перш за все видом дисциплінарного стягнення і може також бути підставою для припинення державної служби, але не виключно, враховуючи норми ч. 6 ст. 20 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» та п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», оскільки остання не містить обов`язкової умови припинення державної служби у разі застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, а зазначає, що підставою є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, тобто не лише у разі застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.
Як вбачається з висновків Дисциплінарної комісії Національного бюро, останньою враховано, що за результатами оцінки попередньої роботи працівника встановлено, що за період роботи у Національному бюро вказана особа заохочена за підсумками роботи за 2016 рік, але має накладене дисциплінарне стягнення та негативні результати перевірки на доброчесність, службова поведінка є незадовільною, після неодноразових зауважень та вказівок на шлях виправлення ОСОБА_1 не став, продовжує демонструвати відверто нігілістичну правову позицію, що є неприпустимим для працівника Національного бюро, який відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» повинен бути спроможним за своїми особистими, діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Відповідно до характеристики Керівника Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_8 у період часу з 10.09.2015 по 25.07.2017, тобто майже за два роки, скерував обвинувальні акти лише у двох кримінальних провадженнях. Виявив себе як нестаранний, несумлінний працівник при виконанні вказівок керівника органу досудового розслідування ОСОБА_12 . Під час здійснення досудового розслідування допускав виконання вказівок процесуального керівника, наданих всупереч вимогам КПК України, не вживши заходів, передбачених ч. З ст. 4 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України». Крім того, порушення ним виконавської дисципліни призводить до невиконання завдань Національного бюро.
Згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Отже, розірвання трудового договору на підставі п. З ст. 40 КЗпП України є можливим, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення і вчинення цього проступку передбачає можливість розірвання трудового договору.
За таких обставин твердження позивача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності двічі за одне і теж порушення є безпідставним, оскільки попереднє притягнення до дисциплінарної відповідальності є обов`язковою умовою, яка застосовується у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.
Окрім цього, розпорядженням від 01.08.2017 № 1262-р вирішувалося питання припинення державної служби, а не застосування дисциплінарного стягнення.
Так, Закон України «Про державну службу» в частині 1 статті 66 дійсно передбачає такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби. Однак ст. 87 цього Закону регулює питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, а не застосування дисциплінарних стягнень. Стаття 87 Закону України «Про державну службу» передбачає, що наслідком цього рішення є звільнення з державної служби, а не з посади державної служби, як це зазначено в частині 1 статті 66 цього Закону.
Отже, у ст. 87 Закону України «Про державну службу» термін звільнення з державної служби використано не як вид дисциплінарного стягнення, а як наслідок припинення державної служби.
Колегія суддів, з огляду на вищевикладене, зазначає, що відповідачем доведено систематичне невиконання без поважних причин позивачем покладених на нього обов`язків (зокрема, пункту 2.1., підпункту 2.8.19. пункту 2.8., підпункту 2.8.20. пункту 2.8., пункт 4.3. Посадової інструкції), законних доручень керівництва (протоколів оперативних нарад від 30.01.2017, 14.02.2017, 14.03.2017 та 22.03.2017), а також вимог Кодексу, що він частково підтверджував як під час оперативних нарад, так і надаючи пояснення в рамках службового розслідування, тобто вбачається вчинення позивачем дисциплінарного проступку. 
При цьому, колегією суддів встановлено відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність позивача. 
Натомість, встановлено наявність обставин, що обтяжують його відповідальність, зокрема вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення (наказ НАБУ від 01.06.2017 № 11-н, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, який ним не оскаржувався). 
Крім зазначеного, колегія суддів зауважує, що у поведінці позивача вбачається надання керівництву недостовірних даних щодо проведеної ним роботи, про що він сам зазначав у поясненнях під час службового розслідування, що є недопустимим та порушує вимоги Кодексу.
Більше того, порушення, виявлені в ході службового розслідування, проведеного відносно позивача (зокрема щодо неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000418 від 04.11.2016 та порушення його строків), на думку колегії суддів, як і суду першої інстанції, можуть призвести до дискредитації, підриву авторитету та довіри до НАБУ як органу, основним із завдань якого є попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.
Крім того, твердження Позивача про неознайомлення членів Дисциплінарної комісії з висновком також є необґрунтованим, оскільки не підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, підписами членів Дисциплінарної комісії, що свідчать про їх ознайомлення та погодження з висновком, а також жодними відомостями від її членів про зазначені в апеляційній скарзі аргументи.
Стосовно наявності певних помилок у висновку Дисциплінарної комісії, то колегія суддів зауважує, що навіть за умови наявності таких помилок, вказане не свідчить про протиправність висновку чи незаконність оскаржуваних рішень.
У взаємозв`язку з вищенаведеним колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача були наявні достатні правові підстави для прийняття відносно позивача спірних актів індивідуальної дії, тож підстави для визнання їх протиправними та скасування у суду відсутні. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Василенко Я.М.

          Кузьменко В.В.