П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/640/20	

                                                                                                                  Головуючий першої інстанції  Стефанов С.О.
                                                                                        Час та місце ухвалення судового рішення « 14:15», м. Одеса
                                                                                                 Повний текст судового рішення складений 22.06.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі    колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Синіговець А.В.,
представника позивача Майорової Н.М., представника відповідача Маринова Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Модультехсервіс» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Модультехсервіс» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

28.01.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі – ТОВ)  «Модультехсервіс» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкових повідомлень – рішень від 06.11.2019р. №№000377508 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 86506грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на 69205грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 17301грн.; 000378508 щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за звітний період грудень 2018р. на 80812грн.
Позовні вимоги  обґрунтовані тим, що всі господарські  правовідносини позивача з ТОВ «Лайт-Груп» за період з 01.12.2018р. по 31.12.2018р. дійсно мали реальний характер, за якими наявні первинні документи та відсутні будь-які підстави для висновку про порушення норм податкового законодавства. Ствердження відповідача про безтоварність спірних господарських операцій не відповідають дійсності та спростовуються наданими до перевірки первинними документами.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2020р. у задоволенні позову відмовлено з підстав того, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов`язання містять інформацію, яка не відповідає дійсності.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції при вирішені справи обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Апелянт посилається на те, що висновок суду першої інстанції про нереальність спірних господарських операцій ґрунтується тільки на припущеннях, без всебічного та повного з`ясування обставин справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів  вважає, що вона підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 03.10.2019р. по 09.10.2019р. на підставі направлень від 17.04.2019р. №2335/14-07, 02.10.2019р. №645/05-08, працівниками відповідача згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.4. п.78.1 ст.78 ПК України, відповідно до наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 27.09.2019р. №521, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Модультехсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентом – постачальником ТОВ «Лайт-Груп» за період з 01.12.2018р. по 31.12.2018р. /т.2 а.с.14-16/
За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складений акт №167/15-32-05-08/35417649 від 17.10.2019р., яким встановлено порушення позивачем п.44.1, п.44.3, п.44.6., ст.. 44, п.198.1, п.198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме -  завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму податку на додану вартість 80812грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на 69205грн. за грудень 2018р. /т.1 а.с.9-32/
29.10.2019р. ТОВ «Модультехсервіс» подано до Головного управління ДПС в Одеській області заперечення на акт перевірки №167/15-32-05-08/354176495 від 17.10.2019р. /т.1 а.с.27-32/
Листом Головного управління ДПС в Одеській області від 05.11.2019р.                  №3269/10/15-32-05-08-07 повідомлено ТОВ «Модультехсервіс» про залишення висновків вищезазначеного акту перевірки без змін. /т.1 а.с.33-40/
На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області  винесені податкові повідомлення-рішення від 06.11.2019р. №№000377508 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 86506грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на 69205грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 17301грн.; 000378508 щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за звітний період грудень 2018р. на 80812грн. /т.1 а.с.24-26/
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені    ст.44 Податкового кодексу України (надалі – ПК України). 
Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає    Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»    .
Відповідно до    ст.1 цього Закону    первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;     господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, а здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом ч.ч.1-2    ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»    підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. 
Відповідно до ч.1    ст.626 Цивільного кодексу України    договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Відповідно до наведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами    ПК України.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно п.198.3 ст.198 ПК України     податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до    статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1    ст.193    цього    Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11    ст.201    цього    Кодексу.
Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1    цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1    цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту, і як наслідок врахування при від`ємному значенні, є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Судом встановлено, що предметом документальної позапланової        виїзної перевірки позивача було дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентом-постачальником ТОВ «Лайт-Груп».
Так, ТОВ «Лайт-Груп» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2012р. №15561020000043866, перебуває на обліку як платник податків у Приморській ДПІ (Приморський район м. Одеси) Південного управління Головного управління ДПС в Одеській області з 18.05.2012р. та займається наступними видами діяльності за КВЕД: 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям (основний); 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 33.15 Ремонт і технічне обслуговування суден і човнів; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель. 
На час здійснення господарських операцій з позивачем, ТОВ «Лайт-Груп» було зареєстровано платником ПДВ та мало ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів IV і V категорії складності (клас наслідків СС2, СС3), видану згідно наказу Держархбудінспекції України від 09.11.2015р. №41-Л. /т.1 а.с.177-178/
25.10.2018р. між ТОВ «Модультехсервіс» (замовник) та ТОВ «Лайт-Груп» (підрядник) укладено договір підряду №25/10-18, згідно умов якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника, відповідно до проектно-кошторисної документації власними силами, пред`явити та здати належним чином виконані роботи у встановлений даним договором строк, а замовник за відсутності претензій та обґрунтованих зауважень зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані роботи, визначені в пункті 1.2 на об`єкті: Капітальний ремонт будівлі їдальні по ГП №8, в/м №118, м. Болград, Одеська область.
Пунктом 1.2 вищезазначеного договору встановлено, що підрядник зобов`язується виконати наступні види робіт: встановлення вентиляції в об`ємі відповідно до проектної та кошторисної документації 45/18-ОВ Капітальний ремонт будівлі їдальні по ГП №8, в/м №118, м. Болград, Одеська область. /т.1 а.с.41-50/
На підтвердження здійснення відповідних господарських операцій між ТОВ «Модультехсервіс» та ТОВ «Лайт-Груп» до суду надано: акти приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018р. (форма №КВ-2в) від 26.10.2018р. №№1, 2, 3; /т.1 а.с.54-58, 65-70, 78-82/
довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №1 за жовтень 2018 року (форма №КВ-3) від 26.10.2018р. №№1, 2, 3; /т.1 а.с.53, 64, 77/
акти вартості устаткування що придбавається виконавцем робіт №2а від 26.12.2018р. на суму з ПДВ - 15837,89грн. (а.с.71, т.1), №3а від 27.12.2018 р. на суму з ПДВ - 387 072,95грн.     /т.1 а.с.59, 71/
Замовлення позивачем встановлення вентиляції в об`ємі відповідно до проектної та кошторисної документації 45/18-ОВ Капітальний ремонт будівлі їдальні по ГП №8, в/м №118, м. Болград, Одеська область здійснювалося на виконання договору генерального підряду №213/18 від 23.08.2018р. на закупівлю робіт для гарантованого забезпечення потреб оборони Капітальний ремонт будівлі їдальні по ГП №8, в/м №118, м. Болград, Одеська область. Шифр – 118/8, укладеного з Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням. /т.2 а.с.105-121/
Виконання позивачем умов вищезазначеного договору підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №№7, 8, актом приймання виконаних будівельних робіт (форма №КВ-2в) №7, 8, акт вартості устаткування що придбавається виконавцем робіт №8-1 на суму 1072857,60грн., та акт приймання-передачі установленого устаткування в монтаж, відповідно до якого передано установленого устаткування на суму всього з ПДВ 1072857,60 грн.  /т.1 а.с.86-128/
Відповідач посилається на узагальнену податкову інформацію отриману від 04.10.2019р. №120/15-32-05-04-38225952 по ТОВ «Лайт-Груп» за звітні періоди декларування ПДВ від 01.01.2016р. по 31.12.2018р., за результатом аналізу якої контролюючий орган дійшов висновку про відсутність у ТОВ «Лайт-Груп» можливості фактичного здійснення господарських операцій з одержання/поставки товарів та отримання/надання послуг, оскільки ТОВ «Лайт-Груп» не відображає у податковій звітності інформацію, що свідчить про наявність у нього основних фондів, транспортних засобів, що необхідні для здійснення господарських операцій з надання послуг та придбання, навантаження, розвантаження, транспортування та зберігання товарів у задекларованих обсягах, а відповідні послуги із залученням стороннього ресурсу неможливо дослідити у зв`язку з відсутністю підтверджуючих первинних документів (ТОВ «Лайт-Груп»» відсутнє за податковою адресою). /т.1 а.с.20; т.2 а.с.2, 28-40/
Разом з тим, оскільки, висновки про відсутність у контрагента трудових та матеріально - технічних ресурсів у ТОВ «Лайт-Груп» контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДПС, та така податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах, носить виключно інформативний характер, вона не є належним доказом в доведення зазначених порушень ПК України щодо формування податкового кредиту.

Відповідно до п.4.2.9 договору підряду №25-10/18 від 25.10.2018р., обов`язок здійснення поставок на об`єкт необхідних матеріалів відповідно до проектної документації, забезпечення їх прийому, розвантаження, складування і зберігання відповідно до положень п.п.4.2.4; 4.2.5 Договору покладався на Замовника.
Згідно п.7.1 вищезазначеного договору, матеріально-технічне забезпечення виконання робіт по даному договору покладалося на замовника. /т.1 а.с.43/
При цьому, 29.10.2018р. між ТОВ «Модультехсервіс» та ТОВ «Лайт-Груп» укладено додаткову угоду №1 від 29.10.2018р. до договору підряду №25-10/18 від 25.10.2018р., якою, зокрема:
виключено п.4.2.9 договору підряду, а саме положення про обов`язок замовника здійснювати поставку на об`єкт необхідних матеріалів відповідно до проектної документації; забезпечити їх прийом, розвантаження, складування і зберігання відповідно до положень п.п.4.2.4; 4.2.5 договору;
внесено зміни до п.4.4.2 договору підряду, виклавши його у наступній редакції: здійснювати поставку на об`єкт необхідних матеріалів відповідно до проектної документації; забезпечити їх прийом, розвантаження, складування і зберігання відповідно до положень п.п.4.2.4; 4.2.5 договору;
внесено зміни до п.7.1 договору підряду, виклавши його у наступній редакції: матеріально-технічне забезпечення виконання робіт по даному договору покладається на підрядника. /т.1 а.с.51/
Таким чином, обов`язок з поставки на об`єкт необхідних матеріалів відповідно до проектної документації, а також матеріально-технічного забезпечення виконання будівельних робіт, згідно договору підряду №25-10/18 від 25.10.2018р., покладається на підрядника - ТОВ «Лайт-Груп», а тому безпідставним є висновок суду першої інстанції щодо наявності такого обов`язку у позивача.
Дослідивши предмет та умови вказаного договору і первинну документацію, складену під час виконання операцій за ним, колегія суддів зазначає, що постачання позивачу будівельних робіт вказаним контрагентом відповідає вимогам законодавства.
При цьому, матеріалами справи підтверджується факт використання будівельних робіт, придбаних позивачем у зазначеного контрагента, в господарській діяльності.
Враховуючи вищевикладені обставини та оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Лайт-Груп», зокрема рух послуг та коштів, факт надання послуг, їх оприбуткування, зберігання, використання в подальшій господарській діяльності підприємства, господарська мета таких операцій та їх економічна доцільність, підтверджується відповідними первинними документами, які за формою та змістом узгоджуються з приписами ч.2    ст.9 Закону №996-XIV, а отже, формування позивачем показників його податкової звітності за результатами таких операцій відповідає вимогам чинного податкового законодавства, є правомірним та вказує на належність виконання позивачем його податкових зобов`язань.
При цьому, посилання відповідача в акті перевірки та в запереченнях на позовну заяву щодо здійснення контрагентом позивача господарської діяльності поза межами правового поля, на акти про неможливість проведення перевірок, акти про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, узагальнюючу податкову інформацію, припущення податкового органу щодо можливості порушення        позивачем вимог податкового законодавства, колегія суддів до уваги не приймає через їх необґрунтованість і недоведеність, оскільки рішення суду у відповідності до    ст.242 КАС України, повинно бути законним і обґрунтованим, тому в жодному разі не може засновуватися на припущеннях.
Так, складання договору підряду від 25.10.2018р. та актів виконаних робіт від 26.10.2018р. в межах двох днів не можуть бути підставою визнання господарських операцій не здійсненими, оскільки допускається документальне оформлення дійсних послуг, робіт по факту виконання господарських операцій, за згодою сторін.
Більш того, ст.61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.11.2015 р. у справі № 2а-14377/12/2670, в постанові Верховного Суду від 27.02.2018р. по справі №813/1974/17, висновки яких відповідно до ч.5 ст.242 КАС України    підлягають безальтернативному врахуванню судами.
Більш того, посилаючись на фіктивний статус контрагента позивача апелянт мав довести, що між ними мали місце злагоджені узгоджені дії, спрямовані на безпідставне отримання податкових вигід, принаймні, що платник (позивач) взагалі був обізнаним з приводу дійсного стану правосуб`єктності свого контрагента. Наприклад, це може бути доведено рішенням суду, яке набрало законної сили, про визнання недійсним відповідного договору.
У контексті дослідження даного питання, слід відзначити, що на момент вчинення спірних операцій між позивачем та вказаним контрагентом вони були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як діючі підприємства та перебували на обліку в податкових органах як платники податків і апелянт взагалі не скористався своїм правом на вжиття відповідних заходів згідно з приписами    ст.184 ПК України.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 13.03.2018 р. по справі №814/3520/13-а.
Враховуючи вищезазначене, підтверджується реальність господарських операцій, здійснених по ланцюгу постачання будівельних послуг та матеріалів від контрагента  - постачальника ТОВ ТОВ «Лайт-Груп» за період з 01.12.2018р. по 31.12.2018р.
Так, податковим органом не надано доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми по яких позивач включив до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість. Наявні в матеріалах справи та досліджені під час апеляційного перегляду справи первинні документи, надані позивачем та його контрагентом, за змістом відповідають вимогам законодавства, які пред`являються до первинних документів. Доказів недостовірності даних в цих документах апелянтом не представлено.
Крім того, єдиною підставою для настання відповідальності платника податку, є неможливість підтвердження сум податку, включеного до складу податкового кредиту, податковими накладними, проте, як вже встановлено судом, відповідні податкові накладні у позивача на час перевірки були наявні.
За чинними нормами права будь-яка відповідальність, у т.ч. цивільна, податкова, фінансова носить індивідуальний характер і стосується лише винної особи, через що на позивача не може бути покладено відповідальність за невиконання або неналежне виконання контрагентами обов`язків зі своєчасності, правильності ведення бухгалтерського і податкового обліку та звітності.
Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Згідно положень ч.2    ст. 6 КАС України    суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до ч.2    ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».
В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісним платником податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди та невідповідності даних бухгалтерського обліку фінансовій звітності, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів встановила фактичне здійснення позивачем господарських операції з контрагентом, а також добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті.
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та як наслідок неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -          

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Модультехсервіс»  задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 06.11.2019р. №№000377508, 000378508.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Модультехсервіс» судові витрати в розмірі 6274 (шість тисяч двісті сімдесят чотири) 77грн.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17.11.2020р.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.