ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/714/20  Номер провадження 22-ц/814/2403/20	Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Бондаревська С.М., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2020 року, постановлене суддею Кіндяком І.С., 
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-
в с т а н о в и в:
       20.03.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом та просив стягнути: із ОСОБА_2 1 041,00 грн. матеріальної шкоди і 6 000,00 грн. моральної шкоди; із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») 5 356,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.05.2019 близько 19.30 в с.Мачухи Полтавського району і області сталася ДТП за участю автомобіля позивача - ВАЗ -2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля ОСОБА_2 – ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідач ОСОБА_2 , чия цивільно-правова відповідальність застрахована у ПрАТ «УПСК», визнаний винним у вказаній ДТП, що підтверджується постановою Полтавського районного суду від 22.10.2019. Вартість відновлювального ремонту його автомобіля в розмірі 6 397,00 грн. матеріального відшкодування визначено звітом про оцінку майна від 20.06.2019, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності – ФОП ОСОБА_4 . Оскільки страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, звернувся в суд за таким відшкодуванням.
       Рішенням Полтавського районного суду Полтавької обалсті від 25.08.2020 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
       Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 5 356,00 грн. та 4 000,00 грн., понесених позивачем судових витрат.
       Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 041,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також 4 000,00 грн. судових витрат.
Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 на користь держави по 1 261,20 грн. судового збору, з кожного.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення вмотивовано тим, що позивач дотримався обов`язків, що покладені на нього Законом, тоді як саме відповідач ОСОБА_2 мав повідомити про ДТП свою страхову компанію – ПрАТ «УПСК». Розмір матеріальної шкоди встановлений належною особою –аварійним комісаром, та підлягає стягненню зі страхової компанії за вирахуванням франшизи, яка має бути відшкодована відповідачем ОСОБА_2 
ПрАТ «УТСК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Посилаючись на норму п.п.33.3. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закону), вказує на те, що позивач не виконав приписи вказаної норми щодо його обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортного засобу) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП та здійснив ремонт ще до подання до страхової компанії повідомлення про ДТП, чим позбавив страховика здійснити огляд пошкодженого транспортного засобу і зафіксувати пошкодження, які виникли саме внаслідок заявленої події, а також встановити вид робіт (заміни, ремонт, фарбування), необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля.
Зазначає, що позивач не дотримався вимог п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону щодо письмової форми повідомлення про ДТП, як і не підтвердив належними доказами повідомлення в телефонному режимі.
Вважає, що внаслідок невиконання вказаного обов`язку страховик не може встановити розмір заподіяної шкоди, а тому суд першої інстанції на підставі п.п.37.1.3 п.37.1 ст.37 Закону повинен був відмовити позивачу у позові.
Також звертає увагу на те, що районний суд, стягуючи зі страхової компанії матеріальний збиток за мінусом франшизи, який визначений Звітом про оцінку майна №А 05/05 з урахуванням зносу без ПДВ, не дотримався вимог абз.2 п.36.2 ст.36 Закону, згідно якої у разі відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження оплати проведеного ремонту. Наведене узгоджується із висновками, зробленими у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 по справі №206/5271/14-ц.
Оскільки позивач документально не підтвердив факт оплати проведеного ремонту належного йому транспортного засобу, покладання судом обов`язку на страховика здійснити виплату вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням суми податку на додану вартість є безпідставним.
Вказує, що постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 09.08.2019 встановлені навмисні дії водія ОСОБА_2 , що призвели до настання страхового випадку, що відповідно до п.п.37.1.1 п.37.1 ст.37 Закону є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.
09.11.2020 до апеляційного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апеляційної скарги. Зазначає, що в силу ст.ст.13,41 Закону цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій та інвалідом війни, застрахована в МТСБУ, куди він своєчасно повідомив про ДТП. Оскільки МТСБУ не направило до ОСОБА_1 аварійного комісара, останній був залучений ним згідно ст.33 Закону суб`єктом оціночної діяльності самостійно. Наданий позивачем звіт про оцінку майна є належним та допустимим доказом. Заперечує доводи страхової компанії щодо встановлених у справі про адміністративне правопорушення навмисних дій ОСОБА_2 , спрямованих на настання страхового випадку, як підстави для звільнення страхової компанії від відповідальності. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.05.2019 близько 19.30 в с.Мачухи Полтавського району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля позивача - ВАЗ -2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 – ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 09.08.2019 у справі №545/1397/19 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_2 перед початком руху не переконався в безпечності свого маневру та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 НОМЕР_1 , чим порушив п.10.1 ПДР України./а.с.15/
Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.10.2019 у справі №545/1389/19 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП (за відсутності складу правопорушення)./а.с.16/
Відповідно до полісу №АМ/4405747 від 08.09.2018 цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «УПСК» /а.с.38/
Заявою від 29.05.2019 ОСОБА_1 повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду./а.с.35-36/. Крім того, 16.09.2019 позивач направив страховику відповідача - ПрАТ «УПСК» повідомлення про ДТП з вини водія ОСОБА_2 та заяву про страхове відшкодування./а.с.39-40/
Згідно Звіту про оцінку майна (автомобіля ВАЗ 2107 ЗНГ, 1995 року випуску, реєстр. № НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_1 , виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 від 20.06.2019 №А 06/05, вартість відновлювального ремонту з ПДВ складає 6 397,00 грн./а.с.18-26/
Листом від 19.09.2019 №423 ПрАТ «УПСК» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що пошкоджений автомобіль відновлений до повідомлення про страховий випадок страхову компанію, внаслідок чого вона позбавлена можливості самостійно оцінити розмір завданої шкоди.
Частково задовольняючи позов та стягуючи із страхової компанії матеріальну шкоду за вирахуванням суми франшизи в 1 000,00 грн., районний суд виходив з того, що відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування є необґрунтована, оскільки відповідач не був позбавлений можливості оцінити розмір завданої шкоди самостійно, а позивач виконав свій обов`язок, визначений Законом, повідомивши свою страхову компанію- МТСБУ про страховий випадок письмовою заявою та відповідача – в телефонному режимі. Зазначені страховики не вжили заходів для огляду пошкодженого автомобіля, тому позивач правомірно скористався правом оцінки пошкодженого автомобіля іншим аварійним комісаром.
       Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
       Відповідно до п.13.1. статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон), учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Нормою ст.29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п.33.1.4. ст.33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місце знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Пунктом 33.3. ст.33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
       Із матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни, а тому його цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована в Моторному (транспортному) страховому бюро України (МТСБУ) в силу ст.ст.13,41 Закону.
       Після ДТП, за наслідками якого працівниками поліції було складено два адміністративні протоколи відносно водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній, виконуючи вимоги п.33.1.4 статті 33 Закону, своєчасно повідомив письмово свого страховика, тобто МТ СБУ, про дорожньо-транспортну пригоду./а.с.35-36/
       За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що позивач не дотримався вимог п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону щодо письмової форми повідомлення про ДТП, оскільки таке повідомленнядо ПрАТ «УПСК» мав здійснити страхувальник ОСОБА_2 , а не позивач.
       Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо невизнання Звіту про оцінку пошкодженого автомобіля позивача, як доказу заподіяної матеріальної шкоди, оскільки автомобіль на час звернення позивача до ПрАТ «УПСК» вже був відновлений, що, на думку страхової компанії, перешкоджає проведенню оцінки матеріального збитку.
По-перше, оцінка проведена за заявою позивача за спливом передбачених ст.33 Закону десяти днів після одержання страховиком МТСБУ повідомлення про ДТП, оскільки уповноважений представник не прибув за місцем знаходження пошкодженого майна. По-друге, вказаний Звіт складений сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , в якому проведена оцінка саме тих пошкоджень, які були зафіксовані під час ДТП й іншого відповідачем не доведено.
       Отже, при визначенні суми матеріального відшкодування апеляційний суд приймає як належний доказ названий звіт./а.с.18-21/
В той же час, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги щодо помилкового визначення районним судом розміру майнової шкоди, яка підлягає стягненню, з урахуванням ПДВ.
Відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо потерпілому, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження оплати проведеного ремонту.
Оскільки позивач документально не підтвердив факт оплати проведеного ремонту належного йому транспортного засобу, покладання судом обов`язку на страховика здійснити виплату вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням суми податку на додану вартість є безпідставним, а тому колегія суддів визначає до стягнення вартість матеріального збитку за вирахуванням ПДВ та франшизи, що становить 4 117,60 грн. ( 6 397,00 грн. – 20% ПДВ (1 279,40 грн.) – 1 000,00 грн. франшиза).
Доводи апеляційної скарги про те, що постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 09.08.2019 встановлені навмисні дії водія ОСОБА_2 , які призвели до настання страхового випадку та є відповідно до п.п.37.1.1 п.37.1 ст.37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, - апеляційний суд відхиляє як неспроможні, що ґрунтуються на довільному тлумаченні зазначеної норми та змісту вказаної постанови, якою вирішено питання щодо винних дій водія ОСОБА_2 , а не щодо навмисних дій, спрямованих на настання страхового випадку. Крім того, зазначені доводи ніяк не звільняють ПрАТ «УПСК», як страховика винної особи, від обов`язку виплатити страхове відшкодування потерпілому.
Отже, на підставі викладеного, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення в частині визначення суми матеріального відшкодування, що підлягає стягненню із страхової компанії.
Щодо судових витрат. Оскільки апеляційний суд змінює рішення в частині стягнення із ПрАТ «УПСК» матеріальної шкоди на суму 4 117,60, що становить 77% від заявлених у позові 5 356,00 грн., тому, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягають зменшенню витрати по оплаті правової допомоги з 4 000,00 грн. до 3 080,00 грн. та розмір судового збору, стягнутого із ПрАТ «УПСК» на користь держави, із 1 261,20 грн. до 971,12 грн. 
Понесені ПрАТ «УПСК» судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 2427,81 грн. (3 153,00 грн. х 77%) слід віднести за рахунок держави./а.с.141/
В іншій частині рішення не оскаржувалося та апеляційним судом не переглядається.
Керуючись ст.ст.367,368, 376 п.п.3,4, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - задовольнити частково.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області змінити в частині визначеного до стягнення розміру матеріального відшкодування, витрат на правову допомогу та судового збору, зменшивши розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 , з 5 356,00 грн. до 4 117,60 грн. (чотири тисячі сто сімнадцять грн.60 коп.), розмір витрат на правову допомогу з 4 000,00 грн. до 3 080,00 грн. та судового збору з 1 261,20 грн. до 971,12 грн., віднесеного на користь держави.
Витрати, понесені Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 427,81 грн. вінести за рахунок держави.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23.11.2020.

Головуючий суддя                                                                 Л.І.Пилипчук

Судді                                                                                 С.М.Бондаревська

                                                                               О.В. Чумак