СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2020 р.                                                                           Справа № 905/899/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Медуниця О.Є., суддя  Чернота Л.Ф. 
за участю секретаря судового засідання  Бірчак К.Є. 
за участю представників сторін:
від позивача – не з`явився 
від відповідача – не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” (вх. №2674 Д/3) на рішення господарського суду Донецької області від 17.09.2020 року у справі №905/899/20 (суддя Величко Н.В., повний текст складено та підписано 25.09.2020 року)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “НВП-Рудпромавтоматика”, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля”, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, 
про стягнення 840 881,97 грн грн.
за зустрічною позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля”, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг 
про визнання недійсними пунктів договору, - 

ВСТАНОВИЛА:

14.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП-Рудпромавтоматика"  звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” заборгованості у розмірі 840881,97 грн., з яких: 710904,00 грн. - основний борг, пеня - 92687,71 грн., 3% штрафу - 21327,12 грн., 3% річних - 11024,51 грн. та 4938,63 грн. - сума втрат від інфляції, крім того, судові витрати в сумі 12613,23 грн (т.1, а.с.1-11).
Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої продукції за договором поставки №4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017 згідно видаткових накладних № 175 від 26.07.2019, № 95 від 25.04.2019, № 96 від 25.04.2019, № 176 від 26.07.2019, № 250 від 29.10.2019 в узгоджені сторонами договору порядку та строки.
Ухвалою господарського суду від 18.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/899/20, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (т.1, а.с. 113-114).
30.06.2020 на адресу господарського суду надійшла зустрічна позовна заява б/н від 26.06.2020 (вх.№12043/20) Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-Рудпромавтоматика" про визнання недійсними пунктів 6.11.1, 6.11.2, 6.12 договору №4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017 з моменту укладення договору (141-143).
Зустрічний позов мотивований тим, що встановлений в пунктах 6.11.1., 6.11.2., 6.12 договору      розмір пені та штрафу суперечить приписам   ст. 231 Господарського кодексу України   та вимогам   Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" та завідомо суперечать інтересам позивача. При визначенні умов пунктів 6.11.1 та 6.11.2 договору ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" діяло під впливом помилки, що, на переконання позивача за зустрічним позовом, є підставою для визнання договору у цій частині недійсним на підставі статей   203,   207,   215,   217,   229 Цивільного кодексу України.
Ухвалою господарського суду від 01.07.2020 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” б/н від 26.06.2020 (вх.№12043/20 від 30.06.2020) до спільного розгляду з первісним позовом по справі № 905/899/20 (т.1, а.с. 152).
Рішенням господарського суду Донецької області від 17.09.2020 у справі №905/899/20 первісні позовні вимоги задоволені частково (т.1, а.с. 204-220).
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “НВП-Рудпромавтоматика” основний борг в сумі 710 904,00 грн, пені в розмірі – 52 854,62 грн., 3% річних в розмірі – 6 857,30 грн., 3% штрафу в розмірі – 21 327,12 грн. інфляційних втрат в розмірі – 3 140,93 грн. та судовий збір в сумі 11 926,26 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. 
Рішення господарського суду мотивовано тим, що позивач за первісним позовом свої зобов`язання за договором поставки виконав належним чином, здійснив поставку товару за видатковими накладними № 175 від 26.07.2019, № 95 від 25.04.2019, № 96 від 25.04.2019, № 176 від 26.07.2019, № 250 від 29.10.2019 на загальну суму 710 904,00 грн., однак відповідач за первісним позовом свої зобов`язання не виконав, чим порушив умови договору в частині повної та своєчасної оплати такого товару. Отже, вимоги ТОВ "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" про стягнення з ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" основного боргу за отриманий товар у розмірі 710 904,00 грн. суд визнав обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Аналізуючи умови договору поставки №4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017, судом першої інстанції встановлено, що зміст договору не суперечить вимогам чинного законодавства, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало їх волі, умови договору націлені на реальне настання наслідків, обумовлених вказаним договором. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не надано господарському суду належних доказів та не обгрунтовано наявності правових підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсними спірних положень укладеного між сторонами договору, в зв`язку з чим суд відмовив в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання недійсними пунктів 6.11.1, 6.11.2, 6.12 договору №4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017 з моменту укладання договору.
Враховуючи встановлений факт порушення відповідачем зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення пені на підставі п. 6.12 договору, штрафу на підставі п. 6.11.1 договору, а також інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Разом з цим, суд дійшов висновку про помилковість поданого позивачем за первісним позовом розрахунку пені, 3% річних та інфляційних в частині визначення періоду за видатковою накладною № 250 від 29.10.2019 на суму 523 200,00 грн., встановивши, що за накладною №250 від 29.10.2019 кінцевий строк сплати є 03.02.2020.   
Здійснивши перерахунок пред`явлених до стягнення суми пені, штрафу, 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку, що обгрунтованими є вимоги в частині стягнення  з відповідача пені в розмірі – 52 854,62 грн., 3% річних в розмірі – 6 857,30 грн., 3% штрафу в розмірі – 21 327,12 грн. інфляційних втрат в розмірі – 3 140,93 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням, 08.10.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення господарського суду Донецької області від 17.09.2020 року у справі №905/899/20 про стягнення з ТОВ “ДТЕК Добропіллявугілля” грошових коштів та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Отже, апелянт просить переглянути рішення господарського суду Донецької області від 17.09.2020 року по справі №905/899/20 лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення боргу в загальній сумі 795083,97 грн. та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи, судом невірно застосовані норми матеріального та процесуального права.
В заперечення позовних вимог та наявності обставин щодо звільнення від відповідальності за невиконання (порушення) свого зобов`язання за договором, апелянт посилається на збитковість вітчизняної енергетики,  яка, на його думку, є обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, більш та може називатися форс-мажорною обставиною, яка об`єктивно не може бути усунена жодною із сторін.
Апелянт заперечує відносно стягнення пені в розмірі 126   068,56 грн., оскільки вважає, що сторони не досягли згоди щодо розміру та періоду нарахування пені, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. За доводами скаржника, пункти 6.7 та 6.12 є тотожними за змістом, а пункт 6.11.2 договору передбачає інший ніж у пунктах 6.7 та 6.12 договору розмір пені, а також інший період нарахування пені.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2020 року визначено колегію у складі: Радіонова О.О. – головуючий суддя (доповідач), судді: Медуниця О.Є., Чернота Л.Ф.(т.2, а.с. 1).
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.11.2020р. по справі №922/899/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на рішення господарського суду Донецької області від 17.09.2020р. по справі №905/899/20, встановлено строк позивачу у справі до 24.11.2020 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу.
           24.11.2020 позивач, в строк встановлений судом, надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про скасування рішення по справі №905/899/20 від 17.09.2020 та залишити рішення Господарського суду Донецької області від 17.09.2020 по справі №905/899/20 без змін (т.2, а.с.35-38).
Позивач, зокрема, зазначає, що посилання відповідача на збитковість вітчизняної енергетики та як наслідок необхідність припинення з цих підстав правовідношень  між ПрАТ «ДТЕК Добропіллявугілля» та ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика», не узгоджується з встановленими нормами законодавства та не відповідає принципам добросовісності, розумності та справедливості. Позивач вказує на те, що укладений між сторонами у справі договір є підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків; умовами договору погоджено розмір, порядок та період нарахування пені, а отже відсутні підстави стверджувати, що сторонами не досягнуто згоди в частині нарахування пені. 
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 призначено справу №905/899/20 до розгляду на 16.12.2020 о 09:30 год. (т.1, а.с. 32-34).
Представники позивача, відповідача в судове засідання не з`явились, були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень, які міститься в матеріалах справи, про причину неявки  суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористалися.
Відповідно до ч. 12     ст. 270 ГПК України     неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача та     відповідача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася     судом обов`язковою. 
Відповідно до ч.3 ст. 222 у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного запису не здійснюється. 
Відповідно до вимог ст. 223 ГПК України складено протокол судового засідання.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,   03.04.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “НВП- РУДПРОМАВТОМАТИКА” та Товариством з обмеженою відповідальністю “ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ” було укладено договір поставки №4315-ДУ-УМТС (Договір), (т.1, а.с.23-34).
Пунктами 1.1.-1.2. Договору передбачено, що в порядку та на умовах, передбачених чинним Договором, Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технологічної  призначення, код ГК (Продукція), в асортименті, кількості, у строки, за ціною та із якісними характеристиками, погодженими Сторонами у чинному Договорі та Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору.
Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Продукцію, яка поставляється в його власність у відповідності з умовами чинного Договору.
Відповідно до п. 2.2. Договору, приймання Продукції здійснюється на підставі фактичних даних якості та кількості у відповідності зі звичаями ділового обороту. Під звичаями ділового обороту Сторони розуміють перевірку дотримання Постачальником умов чинного Договору у відношенні кількості, асортименту, якості, комплектності, тари і (або) упаковки Продукції у відповідності з “Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості” затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року №П~6 та “Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості”, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1965 року №П-7, в частині, яка не суперечить умовам Договору.
Згідно вимогам п. 2.8. Договору, якщо по результатам проведеного вхідного контролю при прийманні Продукції по якості, кількості, асортименту, комплектності Покупцем знайдено невідповідність даним, вказаним у товаросупровідних документах, сертифікатах якості заводу-виробника, паспорту, або додатковим вимогам до вказаної продукції, обумовленої Сторонами у відповідній Специфікації до Договору, іншій документації, яка визначає кількісні та якісні характеристики Продукції. Покупець зобов`язується викликати Постачальника, шляхом направлення телеграми на адресу Постачальника, і/або факсу, і/або електронного листа для спільного приймання Продукції.
У відповідності з п. 2.9. Договору Постачальник зобов`язується з урахуванням вимог, обумовлених п  2.8. чинного Договору, направити свого уповноваженого представника (представників) для участі в прийманні Продукції по кількості, якості, асортименту, комплектності та для складання/підписання Акту невідповідності (по кількості, асортименту, комплектності).
Поставка Продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, погоджені Сторонами у Специфікаціях до чинного Договору. Під партією Продукції Сторони розуміють будь-яку кількість Продукції, однорідної за своїми якісними показниками, які супроводжуються одним документом про якість і/або одним товаросупровідним документом. Умови поставки Продукції - DDP, згідно “Інкотермс-2010”, з урахуванням умов та застережень, які знаходяться у чинному Договорі і/або відповідних Специфікаціях до Договору. Погоджене місце призначення поставки зазначається Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору. Узгоджене місце призначення поставки вказується Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору. Постачальник несе всі витрати, пов`язані з постачанням Продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки. У випадках, коли Сторонами в Специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини Сторін будуть регулюватися положеннями узгодженими Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору(п.п. 4.1- 4.2 Договору).
Згідно п. 4.3. Договору Постачальник зобов`язаний надати Покупцю наступні документи: рахунок; податкову накладну; видаткову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспортну накладну); сертифікат якості заводу-виробника і/або паспорт; сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обов`язковій сертифікації); дозвіл Держпром нагляду (у випадку, якщо отримання даного документа обов`язкове згідно норм діючого законодавства): інструкцію (керівництво) з експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений); технічну документацію, передбачену п. 2.4 чинного Договору.
Відповідно до п. 4.7 Договору, датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на видатковій накладній. При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата, вказана у залізничній накладній, яка свідчить про прибуття Продукції на залізничну станцію призначення (у погоджене місце призначення поставки).
Згідно п.4.8. Договору, зобов`язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі Продукції у розпорядження Покупця у погоджене місце поставки в належній якості, комплектності, асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, погодженими Сторонами у Договорі і Специфікаціях до Договору. Обов`язки Покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої Продукції.
Пунктом 5.1 Договору визначено, що загальна сума Договору визначається загальною сумою усіх Специфікацій, які є невід`ємною частиною Договору. У будь-якому випадку, загальна орієнтовно сума Договору не повинна перевищувати 3.000.000,00 (три мільйони гривень. 00 коп.) без ПДВ на дату укладання Договору. Сума Договору може бути збільшена шляхом підписання Сторонами відповідної Додаткової угоди після отримання дозволу уповноваженого на те органу управління покупця.
Відповідно до п.6.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої зі Сторін прийнятих на себе за цим Договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою Стороною у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Підписанням цього Договору Постачальник підтверджує, що має передбачене законами України право здійснювати поставку Продукції на умовах, обумовлених Договором, при тому такою поставкою не порушуються права і/або законні інтереси третіх осіб, в тому числі майнові та/або немайнові права інтелектуальної власності. Постачальник несе відповідальність передбачену законодавством України.
У випадку несвоєчасної оплати Продукції, Покупець, на письмову вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої Продукції (п.6.1. Договору).
В разі несвоєчасної оплати Продукції, Покупець на письмову вимогу Постачальника сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції. 
Термін нарахування штрафних санкцій за Договором не обмежується 6 (шістьма) місяцями з моменту (дати) коли зобов`язання мало бути виконано за Договором, в зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання (п.п.6.7., 6.9. Договору).
Пунктами 6.11., 6.11.1., 6.11.2. Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати за поставлену Продукцію або оплату з порушенням узгоджених термінів, передбачених в Договорі або відповідної Специфікації, Покупець несе наступну відповідальність.
- прострочення оплати за поставлену Продукцію в межах 10 (десяти) календарних днів Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 3% від вартості Продукції, поставленої за відповідною специфікацію.
- в разі прострочення оплати за поставлену Продукцію понад 10 (десяти) календарних днів, Покупець, починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня, сплачує неустойку в розмірі 0,1% від вартості, не оплаченої Продукції або Продукції, оплаченої з порушенням термінів, за кожен день прострочення.
У разі несвоєчасної оплати за поставлену Продукцію, Покупець, на письмову вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п.6.12. Договору).
Відповідно до п.6.13. Договору у разі порушення Покупцем прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором, Постачальник має право направити Покупцю розрахунок штрафних санкцій, і до їх оплати Покупцем затримати майбутні поставки продукції. При цьому штрафних санкції за прострочення поставки продукції щодо Постачальника не застосовуються. Покупець зобов`язується здійснити оплату штрафних санкцій протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання розрахунку штрафних санкцій. Внесення плати за поставлену продукцію не звільняє Покупця від зобов`язань по сплаті штрафних санкцій, прийнятих на себе за цим Договором.
Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріпленням печатками Сторін. Сторони дійшли згоди, що в разі належного виконання обома Сторонами своїх зобов`язань, термін дії Договору встановлюється до 31.12.2018 включно. У разі не виконання (неналежного виконання) Сторонами (Стороною) своїх зобов`язань за цим Договором, термін дії Договору продовжується до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. У разі укладення Сторонами згідно з цим Договором Специфікації до Договору до закінчення терміну дії Договору, встановленого в абзаці 1 п. 8.1. цього Договору, терміни виконання зобов`язань за якими виходить за рамки терміну дії Договору, зазначеного в абзаці 1 п.8.1. цього Договору, дія Договору продовжується на строк виконання Сторонами зобов`язань за вказаними Специфікаціям. Термін дії Договору продовжується тільки у відношенні Специфікацій, які укладені в порядку, зазначеному в даному пункті Договору, і тільки на період виконання Сторонами зобов`язань за вказаними Специфікаціям (п.8.1. Договору).
Згідно п. 1 Додаткової угоди №3 від 31.12.2018 року до Договору, у відповідності до ст. 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, Сторони Договору дійшли взаємної згоди про подовження строку дії Договору до 31.12.2019 року (т.1, а.с. 35).
Згідно до п. 2 Додаткової угоди №3 від 31.12.2018 року до Договору, розрахунки за поставлену Постачальником Продукцію за чинним Договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 90 (дев`яностого) календарного дня з дати постачання відповідної продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку та за умовою пред`явлення Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 чинного Договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.
Договір поставки № 4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017 та додаткова угода №3 від 31.12.2018 до договору поставки № 4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017 підписані обома сторонами без розбіжностей та скріплений печатками обох підприємств.
Сторонами були узгоджені та підписані Специфікації до Договору поставки                 № 4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017, зокрема: від 12.03.2019 на суму 62 280,00 грн., від 18.06.2019 на суму 125 424,00 грн., від 28.08.2019 року на суму 523   200,00 грн., відповідно до яких сторонами визначено найменування, кількість, ціну та строки поставки товару.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки                   № 4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017 та зазначених Специфікацій, узгоджених сторонами, позивачем була поставлена продукція на загальну суму 710904,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №95 від 25.04.2019, № 96 від 25.04.2019, №175 від 26.07.2019, №176 від 26.07.2019, №250 від 29.10.2019.
Як зазначає позивач, відповідач товар за видатковими накладними отримав, але взяті на себе зобов`язання в частині оплати поставленого товару порушив, суму основного боргу за отриманий товар в розмірі 710904,00 грн. не сплатив, в зв`язку з чим позивачем нараховані пеня в розмірі 92687,71 грн., 3% штраф в розмірі 21327,12 грн., 3% річних в розмірі 11024,51 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4938,63 грн., що зумовило звернення до суду з цим позовом.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Оскільки предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині розгляду первісного позову щодо стягнення з відповідача грошових коштів,  колегія суддів зазначає, що переглядає відповідне рішення саме у цій частині. 
Також, апеляційний суд звертає увагу, що іншу частину судового рішення Господарського суду Донецької області області від 17.09.2020 не оскаржує жодна зі сторін.
Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати   роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.
Відповідно до ст. 11 ЦК України     підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Спірні правовідносини виникли між сторонами за договором поставки № 4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що даний договір з додатками та додатковими угодами до нього підписаний обома сторонами без розбіжностей та у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсним повністю чи частково такий договір визнано не було, доказів протилежного матеріали справи не містять.
Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 по справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018 по справі №5023/3905/12.
Отже, такий договір є підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених таким договором, а його умови є обов`язковим для виконання в силу ст. 629 ЦК України.
За договором поставки одна сторона – постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Згідно з ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору поставки № 4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017 та зазначених Специфікацій, узгоджених сторонами, позивачем була поставлена продукція на загальну суму 710904,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: 
- №95 від 25.04.2019 на виконання специфікації від 12.03.2019 (блок захисту та управління типу БЗУ-2-11-О ЗИП, заводський номер: 7864, в кількості 1 шт. на суму 31140,00 грн. з ПДВ), (т.1, а.с. 40);
- №96 від 25.04.2019 на виконання специфікації від 12.03.2019 (блок захисту та управління типу БЗУ-2-11-О ЗИП, заводський номер: 7865, в кількості 1 шт. на суму 31140,00 грн. з ПДВ), (т.1, а.с. 41);
- №175 від 26.07.2019 на виконання специфікації від 18.06.2019 (блок захисту та управління типу БЗУ-2-11-О ЗИП, заводський номер: 7972, в кількості 1 шт.; блок захисту та управління типу БЗУ-2-11-О ЗИП в комплекті з адаптаційними джгутами до комплектного розподільного пристрою КРУВ-6, заводський номер: 7973, в кількості 1 шт. на загальну суму 62280,00 грн. з ПДВ), (т.1, а.с. 39);
- №176 від 26.07.2019 на виконання специфікації від 18.06.2019 (блок захисту та керування типу БЗУ-2-11-Р репитор, заводський номер: 7974-7976, в кількості 3 шт. на загальну суму 63144,00 грн. з ПДВ), (т.1, а.с. 42);
- №250 від 29.10.2019 на виконання специфікації від 28.08.2019 (пристрій комутаційний вибухозахищений типу КУВ-ІІ-П-80-1ВР-1140/660/380-Д-УХЛ5, заводський номер:1942-1949, в кількості 8 шт. на загальну суму 523200,00 з ПДВ), (т.1, а.с. 43).
Вищевказані видаткові накладні мають посилання на Договір поставки №4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017.
Продукція була прийнята відповідачем за первісним позовом, що підтверджується підписами уповноважених представників відповідача за первісним позовом у видаткових накладних та нарядами на отримання ТМЦ, а саме: №674 від 23.07.2019 року, №303 від 22.04.2019 року, №606 від 23.07.2019 року, №877 від 29.10.2019 року (т.1, а.с. 44-49).
В матеріалах справи відсутні і сторонами не подавалось документального підтвердження повернення отриманого товару позивачу, пред`явлення відповідачем будь-яких претензій позивачу щодо кількості, якості чи комплектності поставленого товару. 
У пункті 2 Додаткової угоди №3 від 31.12.2018 року до Договору, розрахунки за поставлену Постачальником Продукцію за чинним Договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 90 (дев`яностого) календарного дня з дати постачання відповідної продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку та за умовою пред`явлення Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 чинного Договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.
З огляду на встановлені обставини та норми чинного законодавства суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача за первісним позовом виник обов`язок оплатити отриманий товар:
за видатковою накладною № 175 від 26.07.2019 на загальну суму 62.280,00 грн. з ПДВ у строк до 31.10.2019 включно;
за видатковою накладною № 176 від 26.07.2019 на загальну суму 63.144,00 грн. з ПДВ у строк до 31.10.2019 включно;
за видатковою накладною № 95 від 25.04.2019 на загальну суму 31.140,00 грн. з ПДВ у строк до 31.07.2019 включно;
за видатковою накладною № 96 від 25.04.2019 на загальну суму 31.140,00 грн. з ПДВ у строк до 31.07.2019 включно
за видатковою накладною № 250 від 29.10.2019 на загальну суму 523.200,00 грн. з ПДВ у строк до 03.02.2020.
Однак відповідач за первісним позовом свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати такого товару не виконав, доказів сплати заборгованості у розмірі 710 904,00 до суду не надав, суму боргу жодними доказами не спростував. Отже, вимоги ТОВ "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" про стягнення з ТОВ “ДТЕК Добропіллявугілля” основного боргу за отриманий товар у розмірі 710 904,00 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
ТОВ "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" також пред`явлено до стягнення з ТОВ “ДТЕК Добропіллявугілля” пеню у розмірі 92 687,71 грн., 3% штрафу у розмірі 21 327,12 грн., 3% річних у розмірі 11 024,51 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4938,63 грн. за порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої продукції за договором згідно видаткових накладних № 175 від 26.07.2019, № 95 від 25.04.2019, № 96 від 25.04.2019, № 176 від 26.07.2019, № 250 від 29.10.2019 в узгоджені сторонами договору порядку та строки.
Згідно зі статтями    610,    611 Цивільного кодексу України    порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до    статті 612 цього Кодексу    боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом    статті 216 Господарського кодексу України    учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з частиною 2    статті 218 цього Кодексу    учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.
Відповідно до частини 1    статті 230 Господарського кодексу України    штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини 2    статті 546 Цивільного кодексу України    є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною 2 цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений    статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною 1    статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.
Сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.
При цьому, чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою    статтею 627 ЦК України та не суперечить    статті 61 Конституції України.
Згідно з ч.ч.2, 3,    ст.6 ЦК України сторони    мають право    врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства,    свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини    на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно ч.1    ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти),    визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ст.629 ЦК України визначає, що договір є    обов`язковим    для виконання сторонами.
Пунктом 6.7. Договору сторони обумовили, що в разі несвоєчасної оплати Продукції, Покупець на письмову вимогу Постачальника сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції.
Пунктом 6.9 Договору, строк нарахування штрафних санкцій по Договору не обмежується 6 (шістьма) місяцями з моменту (дати), коли зобов`язання повинно бути виконано по Договору, у зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання. 
Пунктами 6.11.1., 6.11.2 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати за поставлену Продукцію або оплату з порушенням узгоджених термінів, передбачених в Договорі або відповідної Специфікації, Покупець несе наступну відповідальність.
- прострочення оплати за поставлену Продукцію в межах 10 (десяти) календарних днів Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 3% від вартості Продукції, поставленої за відповідною специфікацію;
- в разі прострочення оплати за поставлену Продукцію понад 10 (десяти) календарних днів, Покупець, починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня, сплачує неустойку в розмірі 0,1% від вартості, не оплаченої Продукції або Продукції, оплаченої з порушенням термінів, за кожен день прострочення.
Відповідно до п.6.12 у разі несвоєчасної оплати за поставлену Продукцію, Покупець, на письмову вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом розраховано пеню (з урахування пункту 6.9 Договору) наступним чином:
за видатковою накладною № 175 від 26.07.2019 за період з 04.11.2019 по 28.04.2020 – 7454,40 грн.;
за видатковою накладною № 176 від 26.07.2019 за період з 04.11.2019 по 28.04.2020 – 7557,82 грн.;
за видатковою накладною № 95 від 25.04.2019 за період з 01.08.2019 по 28.04.2020 – 6415,48 грн.;
за видатковою накладною № 96 від 25.04.2019 за період з 01.08.2019 по 28.04.2020 – 6415,48 грн.;
за видатковою накладною № 250 від 29.10.2019 за період з 30.10.2019 по 28.04.2020 – 64.844,63 грн. 
Перевіривши розрахунок пені в межах суми заявлених позовних вимог, з врахуванням умов договору щодо порядку та строків оплати товару, судом апеляційної інстанції встановлено, що пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості:
за видатковою накладною №175 від 26.07.2019    на суму 62 280,00 грн. за період 04.11.2019-28.04.2020 складає 7454,40 грн.;
за видатковою накладною №176 від 26.07.2019 суму 63 144,00 грн. за період 04.11.2019-28.04.2020 складає 7557,82 грн.;
за видатковою накладною №95 від 25.04.2019 на суму 31 140,00 грн. за період 01.08.2019-28.04.2020, пеня складає 6   417,37 грн.;
за видатковою накладною №96 від 25.04.2019 на суму 31.140,00 грн. за період 01.08.2019-28.04.2020 складає 6   417,37 грн.;
за видатковою накладною №250 від 29.10.2019 на загальну суму 523.200,00 грн. за період з 04.02.2020-28.04.2020 складає 25 102,16 грн.
Отже, вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом пені підлягають задоволенню частково - в розмірі 52   945,34 грн.
Враховуючи встановлений факт невиконання Покупцем (відповідачем) взятих на себе зобов`язань з оплати товару на загальну суму 710 904,00 грн.  в обумовлені договором строки, колегія суддів зазначає про наявність у позивача підстав для стягнення штрафу згідно п. 6.11.1 Договору в розмірі 21   327,12 грн., що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.
Відповідач в апеляційній скарзі не заперечує, що ним відбулося прострочення оплати товару. Проте, відповідач в якості підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині посилається на те, що сторони не досягли згоди щодо розміру та періоду нарахування пені, оскільки пункти 6.7 та 6.12 є тотожними за змістом, а пункт 6.11.2 договору передбачає інший ніж у пунктах 6.7 та 6.12 договору розмір пені, а також інший період нарахування пені.
Колегія суддів відхиляє наведені відповідачем доводи, оскільки відповідачем у відповідному порядку не спростована презумпція правомірності    договору, а пункти 6.11.1, 6.11.2, 6.12 договору №4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017 не визнавалися недійсними, тому всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню згідно    статті 629 Цивільного кодексу України. До того ж, відповідач при зверненні з даною апеляційною скаргою, рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання недійсними пунктів 6.11.1, 6.11.2, 6.12 договору №4315-ДУ-УМТС від 03.04.2017 не оскаржує, вимоги про скасування рішення в частині вирішення зустрічної позовної заяви апеляційна скарга відповідача не містить.
Аргументи відповідача щодо наявності обставин щодо звільнення його від відповідальності за невиконання (порушення) свого зобов`язання за договором, через збитковість вітчизняної енергетики, що на думку відповідача, є форс-мажорною обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, колегія суддів також відхиляє, оскільки частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктом 7.4 договору визначено, що сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна надати відповідний документ компетентного органу України.
Однак, відповідачем відповідний сертифікат про форс-мажорні обставини не надавався. Отже, обставини, на які посилається апелянт, жодним чином не підтверджені.
Згідно з положеннями ст. 614 цього Кодексу особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Проте, відповідачем не обгрунтовано суду дійсного скрутного фінансового становища підприємства як і не доведено наявності інших обставин, які б давали достатньо підстав для невиконання взятих на себе зобов`язань, а також відповідач не звертався до суду з відповідним клопотанням про зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій. До того ж, незадовільний фінансовий стан підприємства відповідача, який зумовлений збитковістю вітчизняної енергетики, не має впливати на зобов`язання останнього перед позивачем, оскільки як позивач так і відповідач є учасниками господарських відносин, та несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики. Отже, невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем негативно відображується на підприємстві позивача. А подальше ухилення відповідача від сплати заборгованості суттєво зачіпає інтереси позивача і завдає істотної, в тому числі й матеріальної шкоди.
Інших доказів, які б свідчили про наявність виключних об`єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявником не подано.
Щодо нарахованих позивачем 3% річних в розмірі 11   024,51 грн. та інфляційних втрат в розмірі  4   938,63 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок 3% річних в межах суми заявлених позовних вимог, з урахуванням умов договору щодо порядку та строків оплати товару та визначеного позивачем періоду для розрахунку, судом апеляційної інстанції встановлено, що обгрунтованими є вимоги про стягнення 3% річних у загальному розмірі 6857,24 грн., у тому числі:
- за видатковою накладною №95 від 25.04.2019 на суму 31140,00 грн. за період 01.08.2019-28.04.2020 складає 695,34 грн.;
- за видатковою накладною №96 від 25.04.2019 на суму 31140,00 грн. за період 01.08.2019-28.04.2020 складає 695,34 грн.;
- за видатковою накладною №175 від 26.07.2019 на суму 62280,00 грн. за період 04.11.2019-28.04.2020 складає 904,38 грн.;
- за видатковою накладною №176 від 26.07.2019 суму 63144,00 грн. за період 04.11.2019-28.04.2020 складає 916,93 грн.
- за видатковою накладною №250 від 29.10.2019 на загальну суму 523.200,00 грн. за період з 04.02.2020-28.04.2020 складає 3645,25 грн.
Перевіривши правильність розрахунку позивачем інфляційних втрат відповідно до наведених самим позивачем періодів прострочення, з урахуванням кожної окремої накладної, та здійснивши самостійний розрахунок, судова колегія встановила, що розмір інфляційних втрат складає 4414,93 грн., у тому числі:
- за видатковою накладною №95 від 25.04.2019 на суму 31140,00 грн. за період серпень 2019 – березень 2020 складає 530,92 грн.;
- за видатковою накладною №96 від 25.04.2019 на суму 31140,00 грн. за період серпень 2019 – березень 2020 складає 530,92 грн.;
- за видатковою накладною №175 від 26.07.2019 на суму 62280,00 грн. за період листопад 2019 – березень 2020 складає 372,24 грн.;
- за видатковою накладною №176 від 26.07.2019 суму 63144,00 грн. за період листопад 2019 – березень 2020 складає 377,41 грн.;
- за видатковою накладною №250 від 29.10.2019 на загальну суму 523.200,00 грн. за період з лютий 2020 – березень 2020 складає 2603,44 грн.
Таким чином вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково - в розмірі 6857,24 грн. та 4414,93 грн. відповідно.
Відповідач в апеляційній скарзі жодним чином не спростував суму нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, аргументованих пояснень з цього приводу до суду не надав.
Таким чином, судом апеляційної інстанції на підставі наявних у справі документів встановлено та відповідачем належними доказами не спростовано суму заборгованості в розмірі 710 904,00 грн., а також пені в розмірі – 52945,34 грн., 3% штрафу в розмірі 21 327,12 грн., 3% річних в розмірі 6857,24 грн. та інфляційних втрат в розмірі 4414,93 грн., а також не наведено правових підстав для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді сплати зазначених штрафних санкцій, в зв`язку з чим позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Оскільки судом апеляційної інстанції при перевірки розрахунку встановлено, що наведений судом першої інстанції власний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат містить арифметичні помилки, тому рішення у цій частині підлягає зміні, з урахуванням вищевикладених висновків суду апеляційної інстанції. 
Згідно зі      п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України      у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, відповідно до     ст. 129 ГПК України, витрати за подання апеляційної скарги залишаються за відповідачем. 
          Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” на рішення Господарського суду Донецької області від 17.09.2020 року у справі №905/899/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 17.09.2020 року у справі № 905/899/20 змінити в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та судового збору, виклавши абзац другий резолютивної  частини рішення наступним чином:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (код ЄДРПОУ 37014600, адреса: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1А; адреса для листування: 85000, Донецька область, м. Добропілля, б. Шевченко, 2), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" (код ЄДРПОУ 33355209, адреса: 50106, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська, буд. 37/3) основний борг в сумі 710 904,00 (сімсот десять тисяч дев`ятсот чотири гривні, 00 коп.) пені в розмірі – 52945,34 грн. (п`ятдесят дві гривні дев`ятсот сорок п`ять гривні, 34 коп.), 3% річних в розмірі - 6857,24 грн. (шість тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень, 24 коп.), 3% штрафу в розмірі – 21 327,12 грн. (двадцять ода тисяча триста двадцять сім гривень, 12 коп.) інфляційних втрат в розмірі - 4414,93 грн. (чотири тисячі чотириста чотирнадцять гривень, 93 коп.) та судовий збір в сумі 11944,72 грн».
В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

          Повний текст постанови складено та підписано 16.12.2020.

Головуючий суддя                                                                    О.О. Радіонова

Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця  

Суддя                                                                                           Л.Ф. Чернота